- 79 — 
I 1898 opdaget skipperne Johannes Nilsen og 
Ludvig Sebulonsen Victoriaøya mellem Hvitøya og 
Frans Josefs land. 
Spitsbergen med Nordostlandet er i slutten av 1890-aarene 
omseilt av flere norske fangstskippere, og i 1898 likeledes av 
Nathorsts ekspedition med den tidligere norske sælfanger 
»Antarctic«. 
I forbigaaende bør kanske her ogsaa bemerkes, at det er 
norske fangstfolk, som først brøt kul paa Spitsbergen for eks¬ 
port og at det var paa foranledning av skipper Henrik 
Næss fra Tromsø at der i 1900 i Trondhjem dannedes det 
første selskap for kuldrtft, fra leierne paa vestsiden av Advent 
bay. Det er dette selskap, som siden har vokset sig frem til 
det nuværende Store Norske Spitsbergen Kulkompani. 
Norske fangstfartøier, norsk mandskap eller islodser og 
kjendtmænd liar været leiet ikke bare av svenske, men ogsaa 
av andre utenlandske ekspeditioner. 
Vore fangstmænd har jevnlig utført observationer av veir- 
og isforhold, og det er ved deres iagttagelser vi væsentlig har 
lært at kjende disse forhold i Nordishavet. 
Oceanografiske observationer, især maaling av overflate- 
vandets temperatur, er ogsaa utført av vore fangstmænd. 
Resultatene herav er for en del trykt i Bergens 
Museums Aarbok for 1901 og i Report on Norwe¬ 
gian Fishery and Marine Investigations, Ber¬ 
gen 1909. 
Især i de sidste 25 aar har vi hat mange overvintrings- 
ekspeditioner paa Spitsbergen-øgruppen for fangst av ræv og 
bjørn. Disse ekspeditioner har, ved de regelmæssige meteoro¬ 
logiske observationer de har utført, bidrat meget til vort kjend¬ 
skap til øgruppens klima. 
Vore fangstmænd har været forløperne for de videnskabe- 
lige ekspeditioner, ikke alene for Spitsbergens, men ogsaa for 
de omgivende haves vedkommende, fra Grønland og til 
Sibirien. 
Den norske Spitsbergen-forskning indledes ved fyrst 
Albert av Monacos hjælp av Isachsen med eks- 
