118 - 
paa stjernernes forholdsvise avstand fra jorden. Det kan nu 
let vises matematisk, at dersom stjernerne er jevnt fordelt 
gjennem det uendelige verdensrum, maa antallet av alle 
stjerner av en bestemt lysstyrke (m) være 3.98 ganger større 
end antallet beregnet for en enhet av større klarhet (m—1). 
Ved hjælp av denne lov har vi nu omvendt midler i vor haand 
til at undersøke, om stjernehimmelen faktisk strækker sig 
utover i det uendelige eller ikke. Overalt hvor forholdstallet 
falder under den teoretiske værdi 3.98, vet vi, at der be- 
gynder systemet at tyndes ut. Nu viser stj ernetællingene et 
gradvis avtagende forholdstal, efter som svakere stjerner tages 
i betragtning. Det hele foregaar jevnt utover, og det er al 
grund til at anta, at dette tal og dermed stjernernes tæthet, 
nærmer sig nul i tilstrækkelig stor avstand fra solen. Dette 
tomme rum ligger os langt nærmere i retning av Melkeveiens 
poler end i dens plan, omtrent i forholdet 1 til 3. Da stjerne- 
tallet er symmetrisk i alle retninger, maa jorden befinde sig 
nær systemets centrum. Paa grundlag av sine tællinger har 
Chapman og Melotte forsøksvis beregnet antallet av alle 
stjerner til at ligge mellem 1 og 2 milliarder. 
Vi er paa grund av disse enkle betragtninger kommet 
frem til det overmaade vigtige resultat, at stj erneverdenen 
maa være'endelig og begrænset. Alle stjerner maa være for¬ 
delt indenfor et endelig rum som stort set ligner et uhyre 
brændglas, med Melkeveiens plan som symmetriplan. Dimen- 
sioneme er rigtignok ufattelig store, niaalt med jordisk maale- 
stok. Linsens mindste tversnit er noget som 200 milliarder 
ganger solens avstand fra jorden. 
Denne anskuelse blev allerede fremsat av engelskmanden 
Thomas W right (1750), og den danner hovedresultatet av 
William Herschels livsverk, selv om Herschel selv til- 
slut tvilte paa dets sikre begrundelse. Den f inder sin fulde be¬ 
kreftelse gjennem alle arbeider paa omraadet, som er fremkom¬ 
met i den nyere tid. Meget klart og talende kommer det frem 
f. eks. i en undersøkelse over fordelingen av alle stjerner av en 
bestemt spektralklasse (B), som professor Cha r li er i Lund 
publicerte i 1916. Der er speciel sandsynlighet tilstede for, 
at netop disse stjerner har samme absolutte lysevne, og paa 
grundlag derav kan samtliges avstand fra jorden bestemmes 
