— 138 — 
kan dette ikke foregaa uten at dens temperatur vil synke, og 
den maa fortsætte at synke indtii solen ikke avgir mer varme¬ 
energi end den selv mottar fra andre kloder. Paa samme 
maate maa det være med alle himmellegemer. Det hele maa 
da gaa mot en likevegtstilstand hvor alle kloder har samme 
temperatur og den mekaniske energi et minimum. Det er 
denne tænkte endetilstand hvor al bevægelse er ophørt som 
er blit kaldt »den Clausiuske varmedød« eiter C 1 a u s i u s som 
var en av dem som først opdaget denne konsekvens av varme- 
teorien. For saa vidt som vi har tiltro til en saa enorm ekstra- 
polation ut over al erfaring, maa vi derfor være fuldt opinerk- 
som paa at den moderne fysik antyder universets uoprettelige 
undergang fremkaldt ved klodernes stadige varmetap ved 
straaling til verdensrummet. 
Klodernes utvikling foregaar altsaa med en stadig energi- 
utgift. Dette enkle forhold er det som er bestemmende for 
hele universets utvikling. Av denne sætning kan vi utlede 
at en stjernes voksende alder i det lange løp maa ledsages av 
faldende temperatur. Vi indser herigjennem ■ at i det store 
og hele maa hvitglødende stjerner være yngre end svakt- 
lysende, rødlige stjerner. Nu kan imidlertid stjernernes tem¬ 
peratur til en viss grad bestemmes ved at spalte deres lys i 
dets farvede bestanddele ved at la det passere et prisme. Ved 
forskjellige temperaturer vil farverne fremtræ med forskjel¬ 
lig i n d b y r d e s styrke. Hos de mest hvitglødende stjerner 
vil de blaalige og violette farver træ klarest frem. For lavere 
temperaturer vil lysintensiteten være sterkest i de grønne og 
gule partier; og for de laveste temperaturer som forekom¬ 
mer blandt de selvlysende stjerner, vil de røde farver være 
fremherskende. Paa grundlag av indgaaende studier av lys- 
styrkens fordeling paa de forskjellige farver i stjernernes lys 
er det da at S ec chi, Locky er, miss Maury og andre 
har ment at kunne slutte tilbake til stjernernes alder og ut- 
viklingstrin. 
Disse begyndende forsøk til en eksakt forstaaelse av ut¬ 
viklingen har imidlertid staat isolert uten utsigt til at bli be- 
kræftet eller benegtet fra uavhængig hold. Det vakte derfor 
berettiget opsigt da det blev klart at de resultater som er 
fundet paa denne vei har en fuldstændig parallel i en he- 
