— 138 — 
floraelementers optræden i vore torvmyrer med deres veks¬ 
lende torv- og stubbelag, da han 19 januar og 22 oktober 
1875 i Kristiania videnskapsselskap foredrog sin avhandling: 
„Forsøg til en theori om indvandringen af Norges flora 44 . 
Dermed var „Blytts teori 44 fremstillet i sine grundtræk om 
end ikke i den endelige utformning, saaledes som han selv 
senere fandt at burde tilrettelægge det forskjelligartede 
materiale. Men det fundamentale princip: „vekslende regn- 
fulde og tørre tider 44 som det egentlige aarsaksforhold for- 
blev uforandret. Det var en lang og betydningsfuld række 
av publikationer der om dette emne efterhaanden saa dagens 
lys fra Blytts haand, og hvad der forelaa i manuskript og 
ubearbeidet materiale ved hans uventet tidlige bortgang 
viste tydelig at han endnu med fuld kraft og usvækket 
energi stod midt oppe i sit betydningsfulde arbeide, der 
imidlertid allerede mens han levet hadde været istand til 
at gjøre sin indflydelse gjældende overalt i den plantegeo- 
grafiske og plantegeologiske forskning. 
Selv hadde Blytt sammen med Steenstrup indsamlet 
„ arktiske 44 planterester fra leret i bunden av de danske 
torvmyrer og han fremhævet ofte saavel i sine forelæs- 
ninger som i den mundtlige diskussion at lignende rester 
ogsaa burde findes hos os under gunstige forhold. Men det 
lykkedes ikke ham selv at finde saadanne og heller ikke 
hadde han den glæde at opleve at saadanne fund blev gjort 
hos os. Dog varte det ikke saa længe efter hans død førend 
saa skete. Men en tilfredsstillelse hadde han dog i denne 
henseende, nemlig i 1891 at finde Dryas octopetala i kalk- 
tuffen ved Leine, og det „nu er jeg tilfredsstille! 44 som han 
ved den anledning utropte, lød dengang for mig omtrent 
som et klassisk „eureka 44 . Disse lag med Dryas ved Leine 
viste sig imidlertid at tilhøre ikke den arktisk-glaciale tid 
men den tid Blytt betegnet som den „boreale 44 . 
Foruten i kalktuffen ved Leine var Dryas octopetala 
ved begyndelsen av aarhundredet som fossil i vort land kun 
i et enkelt blad kjendt fra leret i Værdalsskredet sammen 
med Alnus og Ulmus. Salix reticulata var derimot paa 
dette tidspunkt ikke med sikkerhet paavist som fossil i vort 
land undtagen i den ovenfor omtalte kalktuf ved Leine. 
