— 143 — 
igjen paa mere sikker grend, naar vi erkjender disse fossil- 
førende lag som hvilende paa Pholas-niveauets lerav- 
sætninger. Men om vi end her saaledes med sikkerhet 
befinder os inden Mactra-niveauets lagrække og finder 
de faunistiske forhold overensstemmende med dem, saa er 
vi dog mest tilbøielig til i planter som Betuia nana , Salix 
nigricans , Salix reticulata og Populus tremula at se relikt- 
former fra de to foregaaende perioder, mens arter som 
Alnus incana og Corylus avellana hensætter os i selve de 
„kuldskjære“ løvtrærs samfund i Mactra-niveauets ut- 
præget kontinentale tid. 
Dermed har vi fulgt den arktiske flora gjennem dens- 
forskjellige faser til den gaar over i den subarktiske og 
indtil dens rester sammen med dennes som relikter gaar 
over selv i de senere av et gunstigere klima særprægede 
tidsperioder. 
Vi gaar dermed over til vort Vest- og Sørland. Fra 
den sydvestlige kyststrækning angir H o 1 m b o e i 1903 fra 
„dvergbirkezonen“ forekomsten av Betula nana , Salix ker- 
bacea og Empetrum nigrum , idet han samtidig tilføier, at 
en „Dryas-zone“ endnu ikke kjendes i Norge. Hvor denne 
dvergbirkezone nærmere stratigrafisk bestemt blir at hen- 
lægge er naturligvis ikke saa godt at si, saalænge ingen 
mere bestemt tilknytning er tilveiebragt hverken nedad eller 
opad, men man kunde kanske gjette paa den selvsamme 
overgangsavdeling som jeg ovenfor har henledet opmerk- 
somheten paa fra Brochmannsgate nemlig overgangen fra 
Portlandia-niveauet til Littorina-niveauet. Kanske dette flora- 
element kan tilhøre en tidligere tid derover paa vort Vest¬ 
land. Men en ting vet vi nu med sikkerhet, at den anskuelse 
som Holmboe samtidig har gjort sig til tolk for, nemlig at 
den arktiske vegetation som fossil i vort land kun skulde 
findes utenfor „raerne“, den holder ikke stik. Det har dem 
foregaaende fremstilling godtgjort. 
Re kst ad fandt i 1904 Salix polaris og Betula nana i 
Gloppen sammen med Yoldia ardica , og i 1905 fandt K ol¬ 
der up Salix polaris og reticulata samt Dryas octopetala i 
den „epiglaciale“ terrasse ved Eidsland. Da jeg ikke har 
besøkt nogen av disse steder skal jeg heller ikke kunne; 
