— 175 — 
efterhaanden blit fuldstændig strukturløst og ensartet i hele 
sin utstrækning. 
Dette jevne, strukturløse rums indre egenskaper, de for¬ 
skjellige rumstørrelsers indbyrdes forhold, er gjenstand for 
den del av matematiken som vi kalder geometrien. Og saa fast 
denne blev opført for over to tusen aar siden av Euklid, saa 
er heller ikke dens utvikling bragt til definitiv avslutning. 
Fremfor alt er det ét av de euklidiske axiomer som har været 
gjenstand for diskussion og tvil, hans parallelaxiom, at man 
gjennem et punkt ikke kan trække mere end en linje parallel 
med en anden. Eller hvad der er dermed jevnbyrdig, at 
summen av vinklene i et triangel er lik to rette. Det for¬ 
rige aarhundredes store matematikere har vist at man kan 
opbygge en logisk uangripelig geometri, hvor man ikke længer 
bygger paa denne forutsætning om vinkelsummen i trianglet. 
Og vi maa regne med den mulighet at der i vor verden kanske 
kan findes triangler hvor vinkelsummen ved nøiagtig maaling 
vil findes forskjellig fra to rette. Det er endnu ikke lykkedes. 
Men det er ikke utænkelig at det kunde lykkes, hvis vi kunde 
forfine vore vinkelmaalingsinstrumenter tilstrækkelig. Og 
allerede vore nuværende instrumenter kunde kanske strække 
til om vi kunde utsende iagttagere til nogle av de fjerneste 
stjerner i melkeveien for at maale vinklene i et triangel av 
kosmiske dimensioner. 
Vort studium av rammet og dets egenskaper er saaledes 
ikke avsluttet, og der kan fra logisk standpunkt ikke gjøres 
nogen indvending mot at det gjøres til gjenstand for videre 
utvikling. 
Paa lignende maate forholder det sig med tiden. Vor 
primære forestilling om tiden har vi derfra at vi kan ordne 
alle begivenheter vi husker i en bestemt rækkefølge. Hvis 
der, f. eks. ved en vidneførsel, kommer uoverensstemmelser 
om en saadan rækkefølge, saa tar vi ikke i betænkning at anta 
at det skyldes hukommelsesfeil, og ikke den ting at tiden i 
sig selv har forløpet forskjellig for de forskjellige vidner. 
Men skal jeg saa fra denne forestilling om en rækkefølge 
gaa over til maalet for tidslængder, saa støter jeg paa vanske¬ 
ligheter. Vistnok har enhver en vis fornemmelse av kortere 
eller længere tider, men ikke skarp nok til at bygge maaling 
