at se i dem findes ikke mere. Den analogi mellem de sed¬ 
vanlige dynamiske og de elektrodynamiske fænomener som 
ledet Maxwell frem til hans teori maa i hvert fald være »over- 
fladiske«, selv om den ikke paa ham virket helt »vildledende«. 
Midlet til at bringe ind den mekaniske teori for de elek¬ 
triske og optiske fænomener, Maxwells og Hertz’s verdensæter, 
rtiaa Einstein ut fra dette syn feie ut av verdensrommet. Enhver 
spekulation om en »ætervind« som skulde kunne merkes paa 
grund av jordens bevægelse falder derved bort. Nogen meka¬ 
nisme for lysets forplantning, i likhet med den bekj endte for 
lydens, har man ikke at spørre efter. Man har kun at notere 
de foreliggende empiriske fakta om dette naturfænomen. Og 
som det grundlæggende faktum betragter han det, at lyshastig- 
heten i det tomme mm er konstant, og helt uavhængig av 
lyskildens eller iagttagerens bevægelsestilstand. 
Med disse forutsætninger som utgangspunkt tilpasser han 
vore tids- og rumforestillinger saadan at den relativitet, som 
viser sig ved bevægelsesfænomenene, skal bestaa for alle 
naturfænomener. Anvendt paa det specielt foreliggende til- 
fælde vil dette si, at vore tids- og rumforestillinger tilpasses 
saa at ethvert positivt resultat av Michelsons eksperiment paa 
forhaand er utelukket. 
Benytter vi i forbigaaende matematisk sprogbruk, saa kan 
vi uttrykke os saaledes: Hittil har vi trodd at observere fysi- 
kens. fænomener i forhold til mekanikens tre rumvariable x, 
y, z (f. eks. længde, bredde, høide) og den ene tidsvariable t. 
Men dette er selvbedrag. I virkeligheten benytter vi fire 
variable x', y', z', f, som kan fremstilles som funktioner av 
de oprindelige x, y, z, t, og der som saadanne hverken er 
rene ram» eller rene tidsstørreiser. Takket være den større 
tøielighet, de derigjennom er i besiddelse av, kan de til¬ 
passes paa den for ønskede maate. Denne tilpasning er en 
enkel matematisk regneoperation. Den tidligere fysiske 
taskenspillerkunst, — for at bli i Poincarés billede — er er¬ 
stattet ved en matematisk. 
Paa denne maate passerer man med en beundringsværdig 
smarthet forbi de specielle vanskeligheter som saa længe har 
hindret fremmarschen. Men spørsmaalet er da: hvilke følger 
vil denne omlægning av vore fundamentalforestillinger faa for 
