— 183 — 
tisk formelsprog har lykkedes at vise kan sammenfattes saa: 
De fire tids-rumstørrelser x' y' z' t' definerer — efter en mate¬ 
matisk sprogbruk som man ikke behøver at tillægge nogen 
realitet — et »firedimensionalt rum«. Tilpasser jeg dette 
»rum«s egenskaper, ikke efter Euklids postulat, men efter 
det nævnte »almindelige« relativitetspostulat, saa kan man 
naa frem til en tyngdelov, som stemmer med Newtons i første 
tilnærmelse. Hele astronomien vil forbli praktisk talt ufor¬ 
andret. Men nøiagtigere efterset er loven forskjellig fra New¬ 
tons, og der, efter de fakta som synes at foreligge, bedre end 
denne: Visse eiendommeligheter ved planeten Merkurs bane, 
som har sat astronomene i forlegenhet hittil (det er dog 
neppe avgjørende bevist at Newtons lov her klikker) synes at 
forklares utvungent ut fra den nye lov. Og hvad der nu har vakt 
saa umaadelig opsigt: den har forutsagt hvad der er blit saa 
glimrende bekræftet, at lysstraaler skal avbøies naar de pas¬ 
serer et intenst tyngdefelt. 
Men hvor meget end denne nye tyngdelov præsterer, saa 
har den den svakhet at vi ikke kan »uttrykke den«. Den kan 
kun karakteriseres stykkevis: tyngden skal være en virkning av 
lignende art som den jeg merker ved igangsætningen av en 
elevator. Eller den har ^arakteren av en slags centrifugal-. 
kraft som optræder fordi det »rum«, som defineres ved de fire 
variable x', y', z', t', ikke er »euklidisk«, men »krummet«. 
For at illustrere hvad dette vil si kan vi ta til hjælp analogier 
fra dannelser med færre dimensioner end vort tredimensjonale 
rum. Da er planet den eneste todimensionale dannelse som 
ikke er krummet, mens enhver anden flate er krummet. Og 
bevægelser som skal foregaa i en krummet flate vil skille sig 
karakteristisk fra bevægelser som foregaar i et plan. 
Lat os tænke os f. eks. en flate som har formen av et 
plan med en tragtformig forsænkning i. Et med træghet for¬ 
synet punkt, som er tvunget til at bevæge sig i denne flate, 
vil gaa i r et linje naar det utkastes langs den plane del av 
flaten. Men om det kastes saa at det trænger ned i tragten, 
vil det efter et eller flere omløp kastes ut igjen paa grund 
av den centrifugalkraft som trær i virksomhet som følge 
av flatens krumning. Men hvis vi ikke var opmerksom paa 
denne flatens krumning, saa vilde det se ut som om punktet 
