— 193 — 
frembragt paa en noget anden maate end ved de egte fjorder. 
Professor Goldschmidt har vist at gjennem det sydlige 
Norge fra sydvest til nordost ligger en bred foldningsgrav dan¬ 
net under den saakaldte Kaledoniske bjergfoldning og nu fyldt 
av omdannede, yngre lagdelte bergarter og eruptiver. Siderne 
paa denne foldningsgrav bestaar av en grundfjelds-overflate, 
som er blit presset ned. Da grundfjeldet er meget mer mot- 
standsdygtig end bergartene indenfor foldningsgraven, har 
denne nedbøiede flate paa mange steder været bestemmende 
for de morfologiske processer og staar nu igjen som en grund- 
mur, siden de dækkende »unge« bergmasser er blit denudert 
Fig. 3. Lysefjord. Kontur skisse og længdeprofil av fjorden. Det 
prikkede omraade i mundingen betegner den glaciale randterrasse. 
bort. Saaledes er det tydelig at den østre side av Bukken- 
fjorden nu betinges av denne grundfj eldsoverflate og at 
Bukkenomraadet er tektonisk begrænset. Det er ogsaa bevist 
at forkastningslinjer mange steder er av betydning for saavel 
hovedtræk som ogsaa for detaljtræk i Bukkenomraadets topo¬ 
grafi- Bukkenfjordens hoveddel er ogsaa meget forskjellig fra 
andre fjorder. 
Flere av Bukkenomraadets bifjorder som i øst ligger inden¬ 
for grundfjeldsomraadet har derimot en typisk fjeldkarakter, 
saavel hvad form som dannelsesmaate angaar. Lysefjord kan 
saaledes betragtes som. typen paa en egte fjord (fig. 3). Den er 
svakt buet med enkle, rette og umaadelig bratte sider. Den er 
baade bredest og dypest netop paa midten. Ved mundingen 
stænges den — som dr. R e u s c h har beskrevet — av en terskel 
13 
