— 258 
sit 25-aars jubilæum, skrev han en artikel om det som var 
hændt paa astronomien» omraade i de forløpne 25 aar. 
Hans G e e lmuyden var født 10. januar 1844 i 
Fredriksværn. Han blev student 1864 og realkandidat 1868. 
Allerede i 1867 før fuldendelsen av sin eksamen ansattes han 
■A 
som observator ved observatoriet i Kristiania. Han vedblev 
at være knyttet til dette — fra 1890 av som detsi bestyrer -- 
like til sommeren 1919, da han gik av paa grund av loven om 
aldersgrænse. 
I Geelmuydens observatortid var Kristiania observa¬ 
torium med paa det store Internationale arbeide, hvis 
resultat er kjendt som Astronomische Gesellschafts stjerne- 
katalog. Programmet for dette arbeide var fastsat i 1869 
og samme aar tilsa professor F ea r n 1 e y Kristiania obser- 
vatoriums deltagelse og overtok zonen 65°—70° nordlig decli- 
naticn. I 1870 begyndte observationene, som er utført av 
Fearnley og Geelmuyden sammen, den første observerende 
stjemernes passage ved kikkerten, den anden avlæsende cir- 
kelen. Beregningene er alle utført av Geelmuyden, som heri 
har nedlagt et stort arbeide. Selve observationene skaffer 
altid kun raamaterialet, det er en vidtløftig bearbeidelse som 
skal til for at faa frem resultatene. Geelmuyden har selv 
engang for kuriositetens skyld gjort et overslag over det 
antal sifre, som er brukt ved beregningene, og fundet mere 
end 2 millioner — heri ikke medregnet utarbeidelse av hjæl- 
petabeller. Hen færdige katalog utkom i 1890 og indeholder 
positioner av 3949 stjerner for 1875,0. 
Yed siden av dette sit hovedarbeide utførte Geelmuyden 
forskjellige observationer. Blandt stjernerne i Kristianiazonen 
var en som viste betydelig egenbevægelse, noget som straks 
fremgik av sammenligning med en observation av Argelan- 
d e r fra 1843. Da dette tydet paa stjernens relative nærhet, 
paabegyndte Geelmuyden høsten 1878 en række observationer 
for at finde dens parallaxe ved sammenligning av dens posi¬ 
tioner med en anden nærstaaende stjerne. Efter et aars obser¬ 
vationer fik han en foreløbig værdi av parallaxen. Efterat den 
benyttede refraktor i 1882 hadde faat et nyt objektiv, begyndte 
han en ny række observationer, som kombinertes med den 
forrige. Det endelige resultat kunde dog ikke ansees som en 
