- 276 — 
nemlig Wilson at fastslaa den vei de enkelte «-partikler 
tar ved at fotografere de fine vanddraaper, som kondenseres 
etterhvert som de farer frem. Yed at studere de avbøininger 
som finder sted har saa Rutherford fundet visse love, som 
førte ham til at opstille en teori for atomenes indre bygning. 
Denne er i den seneste tid blit videre utarbeidet, særlig av 
Bohr og S o m m e r f e 1 d. 
Rutherford lærer at atomet bestaar av en positiv ladet 
kjerne, som indeholder praktisk talt al atomets masse. Om¬ 
kring denne kredser elektroner i koncentriske ringformige 
baner. Her holdes de gjennem kjernens tiltrækning, og sum¬ 
men av elektronenes negative ladninger er numerisk lik 
kjernens. F. eks.: vandstofatomet har kjerneladningen én og 
en elektron, heliumatomet har kjerneladningen to og to elek¬ 
troner. Eksperimentelle undersøkelser viser, at kjernen maa 
ha en radius paa omtrent 1CD 42 cm., og den ytterste elektron- 
bane er paa omtrent lCD -8 cm. Denne Rutherfords atombyg- 
ning fører uvilkaarlig tanken mot verdensrummets solsystemer. 
Kjerne svarer til sol og elektroner til planeter. I det store 
som i det smaa skulde da samme grundfænomen gjøre sig 
gjældeiide. 
De forskjellige elementer har forskjellig positiv lad¬ 
ning paa sin kjerne. Vandstofkjernen fører den mindste. 
De øvrige elementers kjerneladninger — og dermed antal 
av elektroner — stiger med atomvegten, men er altid et helt 
multiplum av vandstofkjernens. Da nu elektronantallet stiger 
stadig med atomvegten, har man for at forklare periodiciteten 
i de fysisk-kemiske egenskaper, slik som den fremgaar av det 
periodiske system, sat denne i forbindelse med de baner elek¬ 
tronene kredser i og det antal elektroner som kredser i hver 
av dem: For hver ny række i det periodiske system økes 
elektronenes baner med én, og antallet av elektroner i den 
ytterste bane bestemmer valensen. Gjennem denne antagelse 
forklares alle de iagttagelser man har gjort. Allerbedst gjør 
de det dog, naar man i det periodiske system indfører a t o m- 
n u m m er et istedenfor atomvegten som den faktor, hvorav 
elementenes egenskaper i første linje avhænger. Atomnum- 
meret angir det nummer et element har i systemet, uttrykt 
ved talrækkens tal, idet vandstof har nr. 1. Helium faar da 
