LVI 
en mera aflang, bakåt mera afsmalnande form, betydli¬ 
gare höjd, mycket smalare petala, plattare ventralyta, 
mera framstående läpp, smalare, nästan jemnbredt och 
starkare köladt sternum, och en blott hälften så stor, 
rundad, ej biloberad area semitalis. Färgen är mörkt 
rödbrun, och taggarne af första ordningen äro mindre än 
hos S. purpureus, men, såsom bos denne i synnerhet på 
sidornas interambulakralfält ordnade i nedåt halfmånfor- 
migt böjda grupper. Denna sköna art, som för mera än 
tjugu år sedan uptäcktes på Storeggen af Prof. Halvor 
Rasch, har derefter blifvit funnen på andra ställen i 
Nordsjön på 200 famnars djup och deröfver, och af Frih. 
E. Uggla och Hr. G. v. Yhlen förärad till Svenska Riks 
Museum i Stockholm, hvilket äfven af Mr. Gwyn Jeffreijs 
fått emottaga ett exemplar från Shetlandsöarne. 
I sammanhang härmed fästade Professor Lovén see- 
tionens uppmärksamhet på det hittills föga bekanta för¬ 
hållandet, att hos helt unga och små individer af Spat- 
angoider peristomiet, beläget närmare midten än hos de 
utbildade, är femhörnigt, med munnöppningen föga bakom 
midten, omgifven af ännu oregelbundna, kribrerade plåtar. 
Munnen ses likväl ganska snart draga sig alltmera bakåt, 
idet dess oval tillika blir mera utdragen på tvären, och 
de omgifvaude plåtarne ordnas, och när han nästan up- 
nått periostomiets bakre kant, börjar denna att bågfor- 
migt vexa framåt, för att hvälfva sig deröfver och blifva 
den för de flesta Spatangoider egna läppen. Hos några 
af dessas fossila former, såsom Echiuospatagus, Holaster, 
m. fl., behåller peristomium, i större eller ringare mån, 
denna ungdomsform äfven hos det fullvexta individet; hos 
Paleostoma förblir det regelbundet femhörnigt. 
