LX 
växt, såväl i spetsen som vid basen, hvarigenom de er¬ 
hålla en niera afslutad individualitet, ett förhållande som 
möjligen står i samband med ett annat, det nämligen 
att bladen endast första året, åtminstone under de i den 
kallare zonen rådande temperaturförhållanden, kunna ut¬ 
föra de dem tillkommande funktionerna och derföre van¬ 
ligen äro enåriga, äfven om stammen är flerårig. 
Om sålunda stam och blad kunna betraktas såsom 
tillhörande tvänne särskilda individserier, hvilka tillsam¬ 
mans konstruera växten och af hvilka bladen äro meta¬ 
morfoserade och fullständigare individualiserade grenar, 
så följer äfven häraf att stammen under vissa förhållan¬ 
den kan utföra samma förrättningar, som annars tillhöra 
bladet och detta sednare återigen stammens funktioner, 
hvilket äfven i sjelfva verket stundom eger rum. Många 
växter sakna nämligen de egentligen nutrierende bladen 
(Cactéer m. fl.) och nutritionsprocessen utföres här af 
stammen; pistillen är i vanliga fall bildad af blad, men 
stundom är det stammen, som til större eller mindre del 
konstituerar dette organ; fröen uppkomma merendels från 
ett stamparti (fröfästet), men stundom utveckla sjelfva 
fruktbladen fröen; och i allmänhet kan man säga att 
under växtens tidigaste och sista utvecklingsstadier stun¬ 
dom knappast någon skarp motsättning mellan stam och 
blad eger rum.*) 
*) Någon tid efter offentliggörandet af de undersökningar, 
på hvilka dessa betraktelser grunda sig, har Casimir de 
Candolle (Théorie de la Feuille), hufvudsakligen stödjande 
sig på kärlknippenas gruppering i bladet, kommit till 
i det närmaste samma resultat, att nämligen bladet är 
en gren med determinerad tillväxt. Men då nämnde 
författare uteslutande hållit sig vid kärlknippena och ej 
