LXXXVIII 
end denne Andel i Grunden kun har en underordnet Be¬ 
tydning, saa er det jo dog netop den, som i Regelen be¬ 
tales dyrest, og naar Folk kunne og ville betale Velsma¬ 
gen dyrt, saa kan jo Ingen have Noget derimod. Saalænge 
det maaske var forbundet med uovervindelige praktiske 
Vanskeligheder eller ikke kunde svare Regning at lade 
selve Substantsen af de store Kjødmasser, som findes i 
visse Egne af Amerika (og Australien), og som der næ¬ 
sten ere uden Pengeværdi, komme de Egne tilgode, hvor 
Kjødet er dyrt, saa længe synes det dog altid at være 
bedre end Intet, at faa Kjødets Kryderistoffer derfra. Det 
smager dog af Kjød, sagde Kjærlingen, da hun havde 
kogt Suppe paa en Pølsepind. Det bliver da Consumen- 
ternes Sag, at bedømme om de finde det tilstrækkelig 
velsmagende i Forhold til Prisen. En langt bedre An¬ 
vendelse af Amerikas overflødige Kjødmasser er det jo 
ganske vist, naar selve Kjødets Substants kan bringes til 
Europa, og naar derved kan bødes paa Trangen til Al¬ 
buminstoffer. Thi der kan for Alvor aldrig være Spørgs- 
maal om, at tilskrive Kjødets Kryderi- eller Extractiv- 
stoffe i og for sig nogen egentlig, substantiel Nærings¬ 
værdi. Deres hele Værdi er, som alle Kryderistoffers, 
indskrænket til den underordnede Betydning, de kunne 
have til at gjøre Nydelsen af den substantielle Fødes al¬ 
deles uundværlige Masse behagelig, og til at indvirke paa 
Afsondringen af de for sammes Fordøielse nødvendige 
Fordøielsessecreter. 
Vi bør ikke forglemme Liebigs overordentlige store 
Fortjeneste af Chemien, og man maa jo ogsaa indrømme, 
at han har gjort sig fortjent ved at have aabnet mange 
interessante og tildels rigtige nye almindelige Vuer for 
Opfattelsen at de chemiske Processer, som foregaa i den 
