xc 
at omtale her, da de synes at være undgaaet Professor 
Alméns Opmærksomhed. I mit Skrift: Bidrag til Bedøm¬ 
melsen af Fødemidlernes Næringsværdi. Kjøbenkavn 1866 
(l 04 Sider) havde jeg blandt Andet fundet, at lige store 
Mængder af Kjødets og Blodets for den tørre Tilstand 
beregnede Æggehvidestoffer, ved fortsat Anvendelse som 
dagligt (altid ved Døgnets Begyndelse fortæret) Fødemid¬ 
del for en Hund, foranledigede en rigeligere Urinstof- 
produktion, end lige store, for den tørre Tilstand bereg¬ 
nede Mængder af rent frisk Gluten af Hvedemel, at deri¬ 
mod Urinstofproductionen ved Dyrets Fodring med tørret 
og til fint Mel malet Gluten blev langt ringere end ved 
Fodring med den fugtige og friske Gluten, og endelig at 
den ved Benyttelsen af grovt malet, til Gryn forarbeidet 
Gluten endnu blev langt ringere end ved Benyttelsen af 
fint malet Glutenmel. Det viste sig tillige, at ogsaa Le¬ 
gemets Vægt langt bedre kunde vedligeholdes ved lige 
store Mængder af den friske end af den tørrede Glutens 
Æggehvidestoffer. Disse Resultater foranledigede det 
Spørgsmaal, om Forskjellen i Æggehvidestoffernes Om¬ 
sætning i Organismen til Urinstof alene beror paa en 
Forskjel i Albuminstofmodificationerne, saaledes som det 
antydedes ved den forskjellige physiologiske Virkning af 
frisk og tør Gluten, eller om ogsaa Kjødets og Blodets 
Extractivstoffer have nogen Andel i den Forskjel i Urin- 
stofproductionens Størrelse, som var iagttaget ved Sam¬ 
menligningen af Fodringsforsøgene med frisk Gluten og 
med Kjød eller Blod? Jeg foranledigede da, at der, nær¬ 
mest med Hensyn til dette Spørgsmaal, blev udsat en 
Prisopgave for Universitetets Guldmedaille, og denne Op¬ 
gave blev paa en meget tilfredsstillende Maade løst ved 
Heibergs Arbeide, som er meddelt i Bibliothek for Læger 
