B 
botas ej de sjuke, utan blott förvärras, hvadan deras 
yrkande blifvit att de närvarande anstalterna för sinnes¬ 
sjuke skulle helt och hållet upphäfvas. 
Visserligen kan det ej nekas att sinnessjukvården 
ännu kan undergå mången förbättring och reform, men 
det är endast rättvisa i att säga, det sinnesläkrarne gjort 
och göra allt livad de kunna för att inleda nödiga för¬ 
bättringar och reformer. Psychiatriens historia visar huru¬ 
som de oförtröttadt sökt förbättra de sinnessjukes belä¬ 
genhet genom att förvandla allmänhetens och styrelsernas 
likgiltighet i deltagande och intresse. 
Den mer och mer tilltagande öfverfyllnaden i de när¬ 
varande anstalterna har ock uppmanat till att söka ut¬ 
finna medel till denna svåra olägenhets mildrande och 
afhjelpande. 
En fördomsfri pröfning af de föreslagna medlen torde 
bäst utvisa på hvilket sätt en reorganisation af anstal¬ 
terna för sinnessjukes offentliga vård må kunna åstad¬ 
kommas. 
För detta ändamål måste vi först undersöka huruvida 
de bestående anstalterna för sinnessjuke kunna undvaras 
eller icke; dernäst om och hvilka sinnessjuke, som kunna 
anförtros till vård i egna eller andras familjer; samt vi¬ 
dare om det är lämpligt att utplantera sinnessjuke ibland 
befolkningen på ett särskildt område i likhet med hvad 
förhållandet är i den lilla belgiska staden Gheel, samt 
om anläggning af åkerbrukskolonier i de stängda anstal¬ 
ternas närhet kan vara ändamålsenligt. 
Öfver den oafvisliga nödvändigheten af stängda an¬ 
stalter herrskar knapt en delad åsigt bland sinnesläk¬ 
rarne; och om man från hygienisk synpunkt jemför de 
flesta nuvarande anstalter för sinnessjuke med andra lik- 
1 * 
