22 
sig blottede. Gnejs-granit, hornblende-skifer og ren skifer 
danne de fornemste arter paa den sydlige bred af havets 
kyst intil byen Kem, ja endog tildels længere intil 
Onega-sjøen. Paa Kola-halvøen danne de krystallinske 
skifere de herskende bergarter.“ 
Herefter følger en vidtløftigere beskrivelse over de 
østlige egnes Siluriske, Devoniske, Stenkul-førende, Per- 
miske, Jurassiske eg Tertiære dannelser. S. 16 i det 
orografiske omrids heder det fremdeles om Lapland og 
Finland: „I den vestlige del af det Arkhangelske guver- 
nement udgaa granitiske grene af de Finlandske bjerge. 
Da de gaa in i det paa dets nordvestlige hjørne, stryge 
de langs Ishavet og det Hvide hav, dannende stejle, sten¬ 
rige kyster: den Murmanske, Ter ske og tildels den 
Karelske, og udbrede sig i sidebjerge, der ere mindre 
ophøjede, i det inre af næsten hele den Kemske kreds. 
Disse bjerges grene i den vestlige del af den Kemske 
kreds hæve sig paa visse steder med afsondrede højder 
og føre forskjellige benævnelser. 
Saaledes de, som omgive sjøen Imandra paa nord¬ 
vestsiden, kaldes Mingubske bjerge, paa den øs-tlige og 
nordøstlige side Khibinske bjerge, som frembyde til 
denne tid de største højder. Fra sjøen Imandra gaa de 
i to grene til sjøen Kovdo og til floden Umba, fra hvilken 
de dreje sig til det Hvide hav og danne den klippige 
Terske og tildels Kar el ske Kyst, den siste forøvrigt 
mindre høj og stejl end den foregaaende. De nordlige af 
de Mingubske bjerge strække sig som Voltshi gory 
(Ulve-bjergene) til de paa den venstre bred af floden 
Kola strygende Oleni gory (Rensdyr-bjergene), som om¬ 
give sjøerne Mur do og Pul o. 
Alle bjerge i guvernementets vestlige del, der som 
