23 
vi have sagt, egentlig udgjøre en forlængelse af de Fin¬ 
landske eller Skandinaviske bjerge af granitisk dannelse, 
overgaa i sine højeste punkter ikke 1000 Fod.“ 
Hvad jeg selv har set af disse N O for Norges og Sve¬ 
riges grænser liggende landskaber stemmer fuldkommen 
med disse Russiske skildringer. Den, som kommer fra 
Norge og er fortrolig med dets natur, finder saa ringe for- 
skjel i bjergenes former og dalenes dannelse i det Russiske 
Lapland og kysten ved det Hvide hav, at allene de poli¬ 
tiske forhold minde ham om at han er i et andet land. 
Kun i én henseende maa jeg betvivle rigtigheden af de 
Russiske iagttagelser. Deres angivelser af disse Lap¬ 
landske og Karelske bjerges højde forekommer mig at 
være undervurderet. 
Grunden hertil kan muligens være den at deres for¬ 
mer ikke ere spidse, taggede eller meget vildt maleriske. 
Ofte skjuler disse bjerges virkelige højde sig for iagtta¬ 
geren derved, at saavel bjerge som dale danne et uafbrudt 
teppe af urskog. Det er derfor ikke altid han kan faa 
en udsigt til de faa træløse kegler, som hæve sine toppe. 
Der skal heller ikke findes nogen altid snedækket tind. Men 
vist er det at der maa gives mange fjeldtoppe, ja vel endog 
hele bjergrygge i Lapland og Karelen som ere over 1000 f. 
Mine egne iagttagelser inskrænke sig til højderne 
af de passer, jeg gjennemrejste, og som troligvis ere de 
dybeste eller laveste, fordi de udgjøre store vasdrags dal¬ 
fører og fordi de fra gammel tid have været de mest be¬ 
færdede veje. En saadan dyb forsænkning eller dal gaar 
fra Kola ved Ishavet til Kandalaks ved det Hvide hav 
langs med en række af floder og insjøer, blandt hvilke 
Imandra er den betydeligste. Ifølge mine barometer¬ 
iagttagelser, sammenlignede med samtidige i Uleåborg og 
