27 
(suglinistoj potshvy). Selve sjøens strand er her sandig, 
tildels stenet og bedækket med barskoger, tildels rent 
lér. Den østlige kyst er sørgelig at betragte. Land¬ 
skabet er fladt. Man ser ingen landsby eller beboet hus 
undtagen fiskerhytter og et klosters hvide stenbygninger/ 4 
Saavidt Andrejef. 
De dele af det Skandinaviske bjergland, som høre til 
Norge, Sverige og Finland, ere os vel nok bekjendte i 
deres almindeligste omrids. Derimod høre de østenfor 
liggende i Rusland inlemmede landskaber til de minst 
besøgte i Europa. Ja man kan trygt sige, at ubekjendt- 
skabet er saa stort, eller man har saa sjælden opfordring 
til engang at nævne dem, at der savnes noget almen be- 
kjendt navn for dem. 
Alligevel er det her nødvendigt at dvæle noget nær¬ 
mere ved disse landskaber, som af den Russiske styrelse 
simpelthen kaldes den vestlige del af guvernementet 
Arkhangelsk, og som nu udgjøre kredsen (fogderiet, ujezd) 
Kern. 
Ifølge den officielle i Arkhangel af Tshubinski i 1865 
udgivne statistik har denne kreds en folkemængde af 
29,947 mennesker. Da dens fladeinhold er 3,605 g. □ 
mile, bliver dette et forhold af mindre end 10 mennesker 
paa milen, hvilket næsten ikke er mere end det halve af 
den gjennemsnits-befolkning, som tillægges Sibirien og 
det øvrige Asiatiske Rusland. Han angiver fremde¬ 
les, at af denne befolkning skulle 2,136 være Lapper, 
15,812 Kareler (det er Finsk talende) og resten 11,999 
Russer. Disse folkestammers oplysning kan skjønnes 
deraf at 992 personer angives som gramotny (kyndige i 
at læse og skrive) og 392 som lærende at læse. 
I virkeligheden bestaar dog dette administrations- 
