41 
rens spire, der gjorde Kalevala-folket langt overlegent 
Finlands tidligere urbeboere Lapperne. Ved saaledes at 
trænge frem opad Volgas og nedad Nevas flod-system, 
vandrede Finlændingerne en vej, som baade passer med 
deres haardføre levesæt og med deres ejendomlige kul¬ 
turgrad. Virkningen af at de saaledes kom til Finland 
landvejen fra det store Asiatiske opland viste sig ogsaa 
i Aarhundreder, etterat de havde faat bopæle ved den 
Finske og Botniske bugt. De stode nemlig aabenbart i 
søkyndighed tilbage for Skandinaviens Germaniske in- 
byggere. \ 
Den hisoriker, som uagtet disse omstændigheder vil 
føre den Germaniske invandring den samme vej langs 
Volga og Neva som den Ugriske bevisligen har vandret, 
kan altsaa ikke for denne sin paastand finde den ringeste 
støtte i de nu existerende ethnografiske forholde, uagtet 
saadanne i en eller anden form pleje at høre til histo¬ 
riens uforgjængeligste mindesmærker. Han maa fremdeles 
antage at Germanerne have invandret tidligere igjennem 
disse egne end de nu der boende Ugriske stammer in- 
flyttede. Det er en urimelig tanke, at vore forfædre 
skulde have gjennemrejst disse egne for at søge efter 
bedre bopæle. Thi de maatte paa vejen fortsætte og 
vedligeholde sit kultiverede levesæt, og altsaa efter tidens 
medfør bosætte sig og,dyrke land. Men dersom man 
stiller sig dette for øje, kan man ikke antage at Germa¬ 
nerne frivillig skulde have forladt Ruslands bedste korn¬ 
bygder, for at søge til det ubekjendte og uryddede Finland 
eller Sverige. Dette vilde vsere endnu mere ufornuftigt end 
om hele det Norske folk vilde flytte over til Wiskonsin. 
Dersom vore forfædre engang have beboet Ruslands mitre 
landskaber, er der ingen anden forklaring mulig af den 
