52 
national-helligdom baade tor Sverige og Norge i den nord¬ 
ligste del af landet, nemlig Upsala eller Sigtuna og Lade 
eller Mære. Sagen har visseligen sin rigtighed, men des¬ 
mindre den deraf udledede slutning, at de gamle natio¬ 
ner endelig skulde have gjort sit første inflytningssted 
til sin fornemste helligdom. Dersom vi tænke os hvor¬ 
ledes et lands bebyggelse af et tilsøs invandrende folk 
maa være foregaaet, nemlig i flere uafhængige flokke i 
et længere tidsrum, forsvinder al sansynlighed for at det 
skulde være den historiske ælde, der bestemte valget af 
den religiøse eller politiske hovedstad. Thi hvert af de 
ligeberettigede og selvstændige fylker maatte under dette 
forhold have havt sit første landingsted. Heller ikke vid¬ 
ner den senere historie om at oldtidens nationer viste 
en saa ubetinget eller overvejende ærefrygt for sit ud¬ 
gangspunkt. Det anses ikke for gjetning eller usikker 
mvthe, men for rimelig historie, at de mest ansete Upsala- 
konger vare af den syd-Svenske eller Danske Lodbrok-æt. 
For dem var da i alle fald ikke Upsala en ved fædrenes 
ældste bosættelse helliget tomt. Heller ikke var Lade 
eller Trondhjem noget ved slægtens udspring helligt 
sted for de Norske konger af den Svenske Ynglingeæt. 
Ogsaa til forklaring af et gammelt folks hovedstad 
eller religiøse midtpunkt vil det altsaa være naturligere 
at se hen til de geografiske forholde, end at fantasere 
sig til en oprindelse, hvorom sagnet tier, og at inbilde 
sig en forklaringsgrund i begivenheder, som aldrig have 
været overleverede. Det vil visselig ikke være usansyn- 
ligt, at en saadan beliggenhed som Isefjorden, Mælaren og 
Trondhjemsfjorden i oldtiden var endnu mere skikket 
til at frembringe eller skabe et politisk-religiøst midtpunkt 
end nu for tiden. Et innelukket vandbassin med frugt- 
