66 
lokala höjningar af större områden, hvilket tydligen varit 
åtföljdt af andra områdens sjunkande, och att Skandina¬ 
vien under denna period haft en betydlig höjd öfver hafvet 
och sålunda varit ett centrum för jöklarne, så är det antag¬ 
ligt, att ingen, åtminstone högre, vegetation i någon större 
utsträckning under denna tid kunnat lefva i vårt land, utan 
att den sedermera måste hafva indvandrat, så snart jöklarne 
genom landets sjunkande började aftaga och klimatet förmil¬ 
dras. När nu härtill kommer, att en del af den på Alperna 
lefvande vegetationen finnes i Sibirien, men saknas på den 
Skandinaviska halfön, så anser jag det förefinnas grundad 
anledning till det antagande, att hela denna äldre Flora 
invandrat från norra delarne af Asien. Derifrån utbredde 
den sig öfver en stor del af Europa, så snart de fysiska 
förhållanderna medgåfvo dess framträngande. Liksom vid 
den sedermera invandrade, kan man äfven vid denna 
nordsibiriska Floras utbredning urskilja trenne olika rigt- 
ningar, i hvilka den spridt sig öfver mellersta och vestra 
Europa. En del arter, hvilka ej fordra så specifika vilkor 
och som lättare kunna vandra, spridde sig temligen lik¬ 
formigt öfver Europa och anträffas derföre ännu såväl i 
Sibirien och Skandinavien som i Britanien och på södra 
Europas Alper (t. ex. många Saxifraga- arter, Gentiana 
nivalis, Sagina saxatilis, Arenaria ciliata, Silene acaulis, 
Astragalus alpinus m. fl.). Andra voro hufvudsakligen 
utbredda öfver norra Europa och spridde sig till en del 
från Skandinavien till Britanien och de norr om detta 
land belägna öarne, hvilken vandring befordrades af den 
landförbindelse, som man antager hafva egt rum vid den 
tiden mellan Skandinavien och Britanien. Dessa växter 
lefva ännu i Sibirien, Skandinavien och några äfven i 
Britanien, ehuru numera undanträngda till sådana trak- 
