69 
temligen förherrskantle i det nordeuropeiska låglandet 
och de Alperna närgränsande lägre trakterna i södra 
Europa, ehuru dess mest utmärkta former numera äro 
nästan utdöda och endast sådana arter återstå, hvilka 
kunnat vänja sig vid de förändrade förhållanderna. Så¬ 
lunda utgöres vegetationen i de inre delarne af den Skan¬ 
dinaviska halfön till större delen af detta element, hvil¬ 
ket i kusttrakterna, i södra delen och på mellersta delens 
öfvergångsformation är starkt uppblandadt med, ja nästan 
utträngdt af sedermera invandrade växtformer. Äfven i 
Danmark, synnerligen på den Jutska halfön, i det af 
erratiska block betäckta norra Tyskland, i Skottland och 
norra delen af England är denna Flora starkt repre¬ 
senterad *). 
Att den Nordsibiriska Floran äfven inom nyssnämnde 
områden är stadd i utdöende, bevisas såväl deraf, att 
den fordom haft en vida större utbredning än i våra 
dagar, hvilket antydes genom de i torfmossarne gjorda 
fynden, som ock af dess isolerade förekomst på enstaka 
punkter. Orsaken till detta förhållande är visserligen i 
första rummet den långsamma förändringen af klimatet, 
som efter istiden egt rum, men äfven menniskan, som 
utöfvar ett desto större inflytande på naturen, på ju högre 
kulturgrad hon befinner sig, bidrager i närvarande tid 
ännu kraftigare än fordom till utrotande af denna vege- 
*) Som representanter för den Nordsibiriska, ännu på låg¬ 
landet förekommande Floran kunna bland andra anföras: 
Calla palustris, Robus Chamcemorus, Oxycoccos pa- 
lustris, Eriophormn alpinum , Rhynchospora alba, 
Trichophorum ccespitosum , Saxifraga Hirculus, Cornus 
suecica, Narthecium ossifragum , Scheuchzeria palus¬ 
tris , Androrneda polifolia. 
