74 
funna i de norra delarne af vår kontinent, men möjligen 
kunna de ändock förefinnas på enstaka punkter i detta 
vidsträckta och derföre föga undersökta område eller 
också kunna de möjligen derstädes, i följd af sedermera 
inträffade förändringar i klimatet, hafva utdött. Det 
låter nämligen tänka sig, att ifrågavarande arter endast 
på enstaka lokaler funnit sådana yttre förhållanden, att 
de derstädes kunnat lefva, och att deras frö sedermera 
från dessa punkter ytterligare spridt sig mot vester, 
tilldess de i vestligaste Europa funnit fullt passande 
fysiska förhållanden, hvarest de derföre mera utbredt 
sig under det en ringa förändring i dessa förhållanden 
möjligen kommit dem att utdö på de mellanliggande lo¬ 
kalerna. A andra sidan tror man sig hafva funnit några 
Europeiska arter i Amerika, hvilka ej kunna räknas till 
Altai-Eloran, men dessa kunna möjligen genom menniskans 
medverkan blifvit ditförda. 
Då nu alla de till denna Flora hörande arter, som 
förekomma på den Skandinaviska halfön, hafva sin största 
utbredning i Sveriges östra kustprovinser eller på Öster- 
sjö-öarne och de på samma gång, med högst få undantag, 
förefinnas i länderne öster om nämnde haf, men saknas 
i Danmark och till stor del äfven i de södra Östersjö¬ 
länderna, så tyckes man med säkerhet kunna antaga, att 
de hit invandrat från öster. Men då ifrågavarande arter, 
i följd af naturförhållanderna, för närvarande saknas i de 
nordligaste delarne af vår halfö och det å andra sidan 
svårligen kan antagas, att klimatet under tiden för denna 
Floras invandring varit mildare än i våra dagar, så kunna 
de svårligen antagas hafva hit inkommit på vägen norr 
om Bottniska viken. Sålunda måste de hafva invandrat 
öfver Östersjön och dervid begagnat öarne i detta haf 
