82 
Idioterne eller Fjanterne særskilt, havde man i Sverige, 
hvor det dog ogsaa var Meningen at faa Idioterne med¬ 
regnet, kun i Almindelighed spurgt efter „Vansinniga 
derved tænkte jeg mig at mange eller kanske de fleste 
Idioter vare bievne udeladte. I ethvert Fald fandt jeg 
at burde advare imod, at der som skeet var, grundedes 
praktiske Slutninger paa denne Tælling. 
At den svenske Tælling i 1855 havde været ufuld¬ 
stændig, har ogsaa senere tydelig nok vist sig, idet Re¬ 
sultaterne af en Tælling i 1800, som bleve offentliggjorte 
efter Mødet i Stokholm, vise et næsten dobbelt saa stort 
Antal: nemlig 7542 „Sinnessjuke, “ istedetfor at man 5 
Aar i Forvejen kun havde fundet 3893 „Vansinniga." 
Fra det urimelig gunstige Forhold af 1 paa 935 Indbyg¬ 
gere var Forholdet nu steget til 1 paa 512. 
I Danmark har det besynderlige Forhold vist sig, at 
fra Tællingen i 1845 til en Tælling i 1800, som ogsaa 
først blev offentliggjort 3 Aar efter, en temmelig bety¬ 
delig Formindskelse har fundet Sted: istedetfor at der i 
1845 fandtes i det egentlige Kongerige 4267 Sindssvage, 
fandtes i 1800 kun 3248, hvilket er en Formindskelse af 
henved 24 af 100. Det danske statistiske Bureau har 
ogsaa fundet dette Forhold paafaldende og opfordrende 
til nærmere Undersøgelser. Det forekommer mig rimeligt, 
at det for en ikke ringe Del maa bero derpaa, at Tæl¬ 
lingen i 1800 var nominativ; man ømmer sig naturligvis 
mere ved at betegne et Menneske som sindssvagt, hvor 
Navnet skal optegnes, end hvor der blot er Spørgsmaal 
om et Tal. Saaledes som Tallene nu foreligge, ere de 
kun lidet bedre i Sverige end i Danmark: i Sverige 1 : 512, 
i Danmark 1 :493. 
Tællingen i Norge er foretaget efter et Schema, som 
