95 
Taleren mindede dernæst om, at han fra Aaret 1851 
af ved hvert skandinavisk Naturforskermøde havde gjort 
Forsamlingen Meddelelser angaaende sine Undersøgelser 
over Affiniteten, hvisFormaal stedse har været at bringe 
Affinitetschemien ind i en mere cxact Form ved at op¬ 
stille et bestemt Maal for Affinitetens Størrelse. 
Et saadant Maal for Affiniteten har Taleren 
paavist i Varmeudviklingen, som ledsager den 
chemiske Proces. Et med denne Varmeudvikling ekvi¬ 
valent Arbeide maa nemlig udrettes, naar Forbindelsen 
atter skal adskilles i dens Bestanddele, og altsaa Affi¬ 
niteten overvindes, hvad enten dette nu skeer ved Var¬ 
me, Lys, Electricitet eller andre Kræfter. 
Taleren har tidligere paaviist, hvorledes hele Rækker 
af chemiske Processer finde deres simple og ensartede 
Forklaring ved Anvendelsen af dette nye Maal for Affi¬ 
niteten, og at endog ukjendte chemiske Processer ad 
denne Vei lode sig forud beregne, saa at Beregningen 
i mange Tilfælde kan træde i Iagttagelsens Sted. 
Bet almindelige Resultat af Afvendelsen af dette Ud¬ 
tryk for Affiniteten maatte nødvendigt blive det, at enhver 
chemisk Proces maa være ledsaget af en Varmeudvikling, 
og at kun saadanne Processer, med hvilke en Varmeudvik¬ 
ling kan finde Sted, kunne foregaae uden ydre Kræfters 
Medvirkning, hvad enten Processen nu er en Forening af 
Stoffer eller en Adskillelse af en bestemt Forbindelse. 
Man maa imidlertid ikke eensidigt anvende dette Prin¬ 
cip, thi da vil man ofte støde paa Modsigelser. De Kræf¬ 
ter, som virke ved de chemiske Prosesser ere af forskjellig 
Art, og Varmeudviklingen, der er Summen af alle de en¬ 
kelte Virkninger, indbefatter altsaa Mere end Yttringen 
af Affiniteten. 
