105 
at. disse Tvivl tinde yderligere Næring ved de archæolo- 
giske Overblik, ogat Indvandringsretningen snarere, 
i al Fald væsentlig, maa lægges modsat, til Syd eller 
Sydost. Ved Theorierne om Finnernes Fortrængelse 
fra Syd imod Nord og om deres Betydning som Nordens 
og en stor Deel af Europas Urbeboere, saavelsom om 
Kelternes Tilstedeværelse i Norden ere Tvivlene paa 
lignende Maade i stadig Tiltagende. 
Steenalderen. 
Steensager forekomme nemlig overalt i den hele Ver¬ 
den, i Amerika, i Afrika, i Saharas Ørken, i Ægypten, 
Italien, Grækenland, ved Ninive, i China, Indien o. s. v. 
Affaldsdynger ere fundne i Indien, i Nord- og Sydame¬ 
rika og ti. St. Det er saaledes klart, at Steensager ikke 
tilhøre noget enkelt bestemt Folk, men betegne et Udvik¬ 
lingstrin i Kulturlivet hos de forskjelligste Folk. For¬ 
merne ere i det Væsentlige de samme; det er Nødven¬ 
digheden, der har fremkaldt dem. I Forening med Steen- 
redskaberne træffes Sager af Træ og Been. Selv Liighed 
i Gravskikke skjønnes. Som i vort Norden (t. Ex. paa Ax- 
valla Hede), paa Canaløerne og fl. St. i Europa, har man 
i Peru fundet Ligene nedlagte i Gravene, ikke alene sain- 
menbøiede, men sammenbundne, for hvilken særegen Grav¬ 
skik upaatvivlelig den Tanke ligger til Grund, at Menne¬ 
sket ved Livets Ophør skal hvile paa samme Maade i 
Jordens Skjød, som det ved Livets Begyndelse hvilede i 
Moders Liv. En anden mærkelig Skik hos Indianerstam¬ 
merne i Nordamerika, hos Sydhavsboerne o. ti. Folk, ikke 
at begrave Ligene, før alt Kjødet er borttørret eller for- 
raadnet, i hvilken Anledning Ligene gjerne ophængtes i 
