109 
Syd mod Nord. Have disse Urbeboere i det sydlige 
Skandinavien i Steenalderen eller i dennes Begyndelse 
overhovedet været af finsk Herkomst, hvilket endnu 
ingenlunde bestemt er godtgjort, hverken for vort Norden 
eller for andre Landes Vedkommende i Europa, hvor en 
lignende Steenalder har hersket, maae de da ogsaa have 
hørt til en anden Green af den tinske Stamme. 
Broncealderen. 
Siden den Tid, da Broncealderens Levninger ikke 
alene i Norden, men andetsteds uden Videre ansaaes for 
Vidnesbyrd om en Keltisk Befolkning, har Kjendskaben 
til Broncesagerne faaet en anseelig Udvidelse. De ere 
vel ikke saa almindelig udbredte som Steensagerne, men 
de ere dog talrige og udstrakte nok. De ere forefundne 
i Sibirien og flere Steder i Asien, i Ægypten, paa Mid¬ 
delhavets Kyster og saagodtsom overalt i Europa. I 
Amerika haves vel ogsaa tilsvarende Kobbersager, men 
disse ere hamrede af rent Kobber, medens vore ere 
støbte af en Blanding af Kobber og Tin. Intetsteds i 
Europa ere de saa talrige som i Ungarn, Irland og 
Danmark eller i det sydlige Skandinavien. Men 
saavel paa disse Steder som i de andre Lande er de ind¬ 
byrdes noget nuancerede. Selv i Frankrige, hvad Udstil¬ 
lingen ifjor viste, skjelnes Nuancer mellem Nord- og Syd- 
frankrige. Ved almindelig Sammenligning er det klart, 
at de sydskandinaviske og de nordtydske ere de smuk¬ 
keste, og de meest udviklede og varierende i For¬ 
merne. Metallet i de forskjellige Lande er ogsaa noget 
nuanceret. Her i Norden synes nemlig Guldet, som tin¬ 
des med Broncesager, at pege hen paa Uralbjergene, hvor 
