110 
virkelig gamle Broncemeisler ere fundne i længst forladte 
Gruber. Men det maa dog bemærkes, at de russiske 
Broncesager, saavidt man hidtil kjender dem, danne 
en egen Gruppe, der neppe synes at have været det 
oprindelige Forbillede for vore. 
Om Broncesagernes og i det Hele Broncekulturens 
Oprindelse er Kampen endnu staaende. Nilsson hid¬ 
leder Broncealderens Sager fra Phønicier, Andre henføre 
dem til Etrusker atter Andre see i dem kun et Gjen- 
n em gangsstadium i Kulturen for de allerforskjelligste 
Folk. Veien til Klarhed i denne Henseende maa naaes ved 
Udondringen af det Ældre og det Yngre. Dette Sidste 
begynder kjendelig at træde frem i Fundene fra Hall- 
statt i Østerrige. Ogsaa Begyndelsen skimtes. Uden 
den vil der ikke være Tale om at finde Oprindelsen. 
Heller ikke vil det være muligt uden en chronologisk 
Ordning af Broncesagerne at see, hvorvidt disses store, 
ja paafaldende Mængde i Norden skulde hidrøre fra, 
at Broncealderen havde holdt sig længere her, end i 
Landene mod Syd og Vest. Hvorledes end dette Spørgs- 
maal om Broncealderens Oprindelse løses, vil det blive 
af den yderste Betydning for den nordiske Archæologi, 
især dog for Spørgsmaalet om vore Fædres Indvandring 
og Bosættelse. 
Det maa nemlig erindres, at Broncealderens Grave 
og Oldsager overordentlig hyppig forekomme i de gam¬ 
meldanske og sydskandinaviske Lande lige op til de store 
Søer i Sverige. Derfra strakte de sig kjendelig talri¬ 
gere, end de ældre spredte Steensager, men jævnt afta¬ 
gende, op over Øerne til Mælaregnen ja sporadisk op 
til Ångermanland og over Finlands Kyster. Nordligere 
træffes intet Spor af dem. I Norge har man vel truffet 
