291 
ning. Till griffeltaflan erfordras 260 c.c. eller nära 9 uns 
limlösning. 
Af gelatinan bör man använda den ofärgade, som i 
handelsbodarna säljes såsom prima sort i tunna, afiånga, 
genomskinliga skifvor till ett pris af 1 rdr för 1 / i skål¬ 
pund. Gelatina secunda har jag försökt, men den gela¬ 
tin erar vida sämre och är ej lämplig. Till hvarje gela¬ 
tina om 300 rutor har jag alltid användt ungefär 6 gm. 
lim eller 1 1 / 2 skifva. 
Tillsats af glycerin är nödvändig, på det att gela¬ 
tinan må blifva elastisk och ej spröd som glas; dess 
myckenhet bör vara sådan, att gelatinan blir mjuk och 
seg såsom papper; af för mycket glycerin blir den mjuk 
og sladdrig såsom skinn; af för litet blir den så skör, 
att den går sönder i små bitar, då den handteras och 
klippes sönder. Den hertill behöfliga mängden glycerin 
är mycket olika och kan ej alltid på förhand med säker¬ 
het bestämmas, utan måste för olika medel genom försök 
utrönas. Till ledning härför och såsom allmän regel må 
nämnas, att om det till gelatina använda läkemedlet är 
deliquescent, såsom t. ex. jernchlorid, så behöfves mycket 
litet glycerin, endast 15—20 droppar af vanlig tjock apo- 
theksvara. Är läkemedlet åter ett indifferent salt, såsom 
kräksalt, ättiksyrad morphin m. fl., så inverkar detta icke 
på gelatinans beskaffenhet, och då behöfvas vanligen 36 
droppar glycerin. Användes en större myckenhet af läke¬ 
medlet, så blir gelatinan tjockare och då vanligen äfven 
sprödare, så att en större mängd glycerin behöfves. Så 
behöfvas t. ex. för en gelatina af 300 rutor och med 1 
gran sulphas ferrosus i hvarje omkring 90 droppar och 
för en lika myckenhet växtpulver, såsom Digitalis fol. 
pulv., 110 droppar, och för Ipecacuanhæ rad. pulv. om- 
19 * 
