været paavirket paa samme Maade af det syge Blod; 
eller er det tilladt at tænke sig Uregelmæssigheder, saa 
at endog den, der ligger Infektionen saa nær som No. 2, 
3, 5 og 6, kan producere sundt Afkom, medens No. 15, 
tyve Aar efter, kan avle et stærkt lidende? Fra et humo- 
ralpathologisk Standpunkt bliver et saadant Forhold mig 
saare lidet sandsynligt. 
Ikke stort bedre lader Sagen sig forklare i sin Helhed 
efter den Virchow'ske Tlieori om det syfilitiske Virus 
med Depositioner i Lymfeglandlerne, saa plausibel denne 
forresten i mange Dele er. I den konstante Rækkefølge 
af mindre og mindre inficeret Afkom fra Moderens Side, 
hvilket saa'at sige er Normen, og i den tvivlsomme Del¬ 
agtighed for Faderens Vedkommende har denne Lære sin 
Svaghed; og underligt vilde det efter den være, at ikke 
en tertiær-syfilitisk Fader eller Moder, som jo endnu er 
indenfor „Diathesens“ Omraade, engang imellem kommer 
til at præstere hereditær-syfilitiske Børn. 
Theorien hjælper os ikke til Løsningen af vor Kvæ¬ 
stion, det kan alene Erfaringen, støttet til omhyggelige 
og fortsatte Observationer. Syfilis er i Hereditetsspørgs- 
maalet en Affektion sui generis, som ikke kan samstilles 
hverken med de andre Infektionssygdomme eller med 
nogen af de Lidelser, som overplante paa Afkommet en 
vis Disposition. 
Betragter man noget nærmere følgende Tilfælde, hvor 
begge Forældre ere syfilitiske før Konceptio¬ 
nen, (No. ID, 22, 28, 30, 32 gjælde i denne Henseende 
kun efter den første Nedkomst), faar man ganske be¬ 
stemt Indtrykket af, at Fosterets Skjæbne er den samme, 
som naar Moderen alene har været syfilitisk. 
