377 
har jeg fundet noget sikkert Bevis for Smitte til Fosteret 
gjennem en syfilitisk Faders Sæd. 
Imidlertid ere vi ved ovenfor at have berørt Spørgs- 
maalet om Forholdet med Hensyn til Afkommet 
hos Mødre, som ere bievne inficerede samtidigt 
med eller efter Konceptionen, komme ind paa det 
andet Punkt, som jeg her agtede at henlede mine Her¬ 
rers Opmærksomhed paa. 
1 dette Kapitel træffe vi næsten den samme Uover¬ 
ensstemmelse hos Forfatterne som i det foregaaende. Imel¬ 
lem Augier Fer rier's (1553) Ord, at „om Moderen bliver 
syfilitisk under Graviditeten, overføres Sygdommen til 
Fosteret,“ og Bärenspr ung's (1863) at „Syfilis hos Mode¬ 
ren, erhvervet under Svangerskabet, ikke gaar over paa 
Afkommet ved Arv, 44 — imellem disse Udtalelser som Yder¬ 
punkter træffe vi forskjellige, mere eller mindre diverge¬ 
rende; de fleste ere dog enige i, at Fosteret under disse 
Omstændigheder paavirkes. Men Uenigheden kommer især 
tilsyne ved Afgjørelsen af Spørgsmaalet: „Naar afficeres 
Fosteret mest, enten efter Infektion i første eller sidste 
Halvdel af Svangerskabet? 14 
Støttet til 15 Observationer udtalte jeg mig i 1865 
ganske i Ferrier’s Aand og fremsatte da følgende Regel 
for dette Forhold: „Afkommet smittes, naar Moderen un¬ 
der Graviditeten bliver universelt syfilitisk, hvad enten 
Infektionen finder Sted i første eller sidste Halvdel; jo 
senere (nærmere mod Fødselen) Infektionen optræder, desto 
mindre paavirkes Afkommet, men har dog altid Sygdom¬ 
men i sig. om denne end ikke er tilsyne paa Overflader 
lige ved Fødselen.“*) 
*) Norsk Magazin for Lægevidenskaben, 1865, Pag. 943. 
