392 
store Masse Lægemidler, som efter hinanden ere bievne 
anvendte, anbefalede og atter forladte, at man liar været 
inde paa en urigtig Bane. Den hyppigste Behandlings- 
maade sees at have været den antidyscrasiske, og væsent¬ 
ligst at have været rettet imod den scrophuløse Dyscrasi. 
Mercurialia, Antimonialia, lodina, Amara, Tonica, 
Incitantia, Karcotica samt localt. Kesolventia, Emollientia, 
Rubefacientia, Vesicantia og Revulsiva af forskjellig Slags 
ligefra fra Setaceer til Ferrum candens anvendt paa den 
allereftertrykkeligste Maade, have dog ikke synderlig gode 
Resultater at opvise, hvilket man bedst seer af den daar- 
lige Prognose, der før i Regelen stilledes for ethvert 
Tilfælde af Hofteledsygdom, som var skredet frem til et 
af de senere Stadier. Ingensomhelst Behandling, idet 
Sygdommen er bleven fuldkommen overladt til sig selv, til 
at gjennemløbe sine Stadier, har i mange Tilfælde at op¬ 
vise lignende (ligegode eller ligeslette eftersom man tager 
det) Resultater som den meest energiske antidyscrasiske 
Behandlingsmaade, hvorimod man i den nyere Tid som 
Regel kan fremvise Helbredelser, hvor Prognosen i ældre 
Tider vilde vare bleven stillet paa Individets Død eller 
ialfald en uoprettelig Funetio læsa af den angrebne Ex¬ 
tremitet. 
(En Beskrivelse af Sygdommens Tegn og Gang, af 
den pathologiske Proces, samt af de hyppigste traumati¬ 
ske Aarsagsmomenter gaves kortelig.) 
Hovedindicationerne for Behandlingen paa Hofteled¬ 
sygdommens 3de Stadier (Begyndelses-, Forlængelses- og 
Forkortelsesstadiet) ere: 1) at skaffe de syge Dele fuld¬ 
stændig Ro, 2) fjerne alle Irritamenter, 3) forhindre at 
der uddanner sig abnorme Stillinger af Lemmet og rette 
