687 
Thi mødes vi fra Tid til Tid saa gjerne 
Med Frænder fra vort Nords tredeelte Bred: 
Vor Id da klarnes under Polens Stjerne, 
Vort Haab, som den, af Nedgang ikke veed. 
Et saadant Forskerthing er nu med Hæder 
I Norge holdt, ved Vikens skjønne Bund, 
Vor Tak til Afsked bringe vi da Eder, 
I Mænd fra Østersø og Øresund! 
Vor Virken var til hele Nordens Ære, 
Vi følte os som Sønner af eet Land — 
O, maatte saa vort Mødes Samklang være 
Et Varsel om hvad Fremtid bringe kan! 
A. Munch. 
Helsning till Norge. 
Mel. Bor jeg paa det h»ie Fjeld, ete. 
Ifrån Sverges gamla strand, 
Från dess löfrika dalar och blomstrande lunder, 
Vi till älskadt brödraland 
Föra helsning i sommarens stunder. 
Här står fjellet i sin prakt, 
Speglar grönklädda hjessan i blånande fjorden, 
Der har också solens makt 
Klädt i bröllop sskrud torftiga jorden. 
Öfverallt i nordens tre land 
Hopp och fruktan gå hand i hand; 
Men åt hoppets milda bud 
Vilja vi vid vårt samqväm ge ljud! 
Och vi helse eder från 
Vanna hjertan, som klappa för brödren i vester 
Kojans som palatsets son 
Deltar i våra mödor och fester! 
Snart finns ingen i vårt land — 
Tryggt vi kunna till eder de orden utsäga, — 
Som ej lärt vårt brödraband 
Skatta högst bland det goda vi äga. 
Moln och dimmor komma och gå, 
Solen är densamma ändå, 
Och när töcknets makt är slut 
Lyser klarare hon än förut! 
