434 
Derförutom är — i Sverige och Danmark, men icke 
i Norge, — medgifven en lindring eller nedsättning äfven 
under det eljest i lagen bestämda lägsta straff för hvarje 
slag af brott, då gerningsmannen, på grund af vissa i 
lagen uppgifna tillstånd, hvilka hafva inflytande på viljans 
frihet, vid gerningens begående saknat sitt förstånds fulla 
bruk eller icke varit i besittning af den tillräknelig- 
het, som finnes bos „voxne og sjælssunde Personer.” 
Olika grader af tillräknelighet bos fullväxta samhälls¬ 
medlemmar äro således erkände af lagstiftarne uti Sverige 
och Danmark*), och dessa grader äro äfven på ett för 
rättsläkarens åtgärder tillräckligt bestämdt och tydligt sätt 
anvisade både uti den svenska och danska strafflagen, men 
detta är deremot icke händelsen i Norge, såvida man icke 
såsom en antydning i detta hänseende skulle kunna 
anse föreskriften för domaren uti Kap. G, § 1, af den 
norska kriminallagen, angående „større eller mindre Til- 
regneligbed,” såsom grund för straffens bestämmande, 
dock endast inom (icke under) de uti lagen stadgade 
gräns or. 
Åtskilliga författare hafva yrkat att det icke finnes 
några grader af psykisk frihet, utan endast fria eller 
ofria personer, men tillämpningen af denna sats blir 
ganska svår i det praktiska lifvet med dess många och 
*) Äfven flera andra staters lagar erkänna grader i psykisk 
frihet; sålunda namnes t. ex. i Bayerska lagen (art. 68): 
tillfällen då friheten är i betydligare mån inskränkt; 
i Österrikiska lagen (§95): sådana, der tillräkneligheten 
är upphäfd eller förminskad; i Hannoverska lagen 
(art. 94): sinnessjukdom, som ej alldeles upphäfver 
tillräkneligheten; i Sachsiska lagen (art. 88): sådant till¬ 
stånd då förminskad tillräknelighet må antagas, o. s. v. 
