442 
grund för hvad jag här tager mig friheten anföra, vill jag 
företrädesvis lägga Dr. F. W. Daniells och Dr. John At- 
felds uppsatser rörande detta ämne, hvilka tinnas införda 
i Pharm. Journal, Vol. VI, No. IX, March 1865, jemförda 
och kompletterade med livad jag hade tillfälle att per¬ 
sonligen erfara af MM. Anbry-Lecomte och De Nozeille, 
kommissarier för Franska koloniernas afdelning å sed- 
naste Pariserutställning, och hvilka herrar lefvat längre 
tid i Gabon, ett af de distrikter i Afrika som producera 
Kola-frukter. 
Det kan icke undgå, att väcka en viss förvåning, att 
man ända intill sednaste dagar i Europa hört så föga 
talas om eller fäst så ringa uppmärksamhet vid denna 
frukt, som dock i sitt hemland, det inre Afrika och dess 
vestra kusttrakter, sedan urminnes tider varit och fortfa¬ 
rande är så högt värderad och så allmänt i bruk samt 
prisad för så vigtiga egenskaper. Denna ouppmärksamhet 
i Europa mot Kolafrukten är så mycket mer förundrans¬ 
värd, som denna drog sedan länge varit en vigtig han¬ 
delsartikel emellan tiera bland Afrikas olika folkslag, en 
handel som i vissa trakter monopoliserades af Portugi¬ 
serna redan snart efter dessa länders upptäckande. Denna 
nötlika frukt har olika benämningar hos olika Negerstam¬ 
mar. I Congo kalles den Mak as so eller Makatse, i 
Soudan Gourou eller G oro (Goru), hvaraf vestkustens 
infödingar gjort Coula eller Kola, enär de ej kunna ut¬ 
tala bokstafven r. Detta sista namn är det mest utbredda. 
Man har härledt dessa frukter fordom från Stercu- 
lia foetida eller andra Sterculia-arter och Svensken Af- 
zelius, som i slutet af förra århundradet med sådan ifver 
och noggranhet undersökte vegetationen i Sierra Leona, 
hemsände derifrån Kola-frukter med angifvande af Ster- 
