484 
gemensamma med däggdjuren, och det icke blott med 
aporna utan äfven med så afiägset stående som svinet 
och sälarne. Såsom exempel på parasiter med en vid¬ 
sträcktare utbredning må det vara tillåtet att anföra några 
allmänt bekanta arter: Ascaris lumbricoides före¬ 
kommer hos menniskan, hos vilda och tama svinet i 
skilda verldsdelar, hos Dicotyles torquatus och hos oxen; 
Dis t oma hepaticum hos menniskan, känguruh, ekorren, 
bäfvern, haren, kamelen, hjortarne och många andra idis- 
lare, äfvensom hos hästen, elefanten och svinet; Stron- 
gylus gigas lefver hos menniskan, järfven, liera arter 
af slägtena Canis, Mustela och Lutra, slutligen hos Phoca, 
Equus och Bos. Liknande exempel kunna uppsökas äfven 
bland fiskarnes Entozoa. Så t. ex. har jag funnit Di- 
stoma varicum Mull. hos Trachinus, Sebastes, Cottus, 
Labrus, Salmo, Coregonus, G adus, Molva, Pleuronectes, 
Hippoglossus och Muræna, ehuru hos flera af dessa släg- 
ten i enstaka exemplar och så att säga erratisk: Salmo, 
Molva och Hippoglossus tyckas vara dess egentliga värdar. 
En annan art Dis tom a appendiculatum (Bud.) Molin 
har en lika stor utbredning och förekommer hos fiera 
familjer lika ymnigt, så att något centrum för densammas 
utbredning svårligen kan angifvas. Med andra arter af 
Entozoa är åter förhållandet helt olika: de äro mera nog¬ 
räknade på värdskapet, ända derliän att somliga ej kunna 
trifvas eller ens lefva hos mer än en enda art. Sådana 
äro Oxyuris vermicularis, Tænia solium m. fl. 
specifikt menskliga parasiter, för att ej nämna talrika an¬ 
dra, t. ex. Gasterostomum gracilescens (Rud.) m. fl, 
hvilka likaledes synas vara egendomliga för en viss värd. 
På grund af hvad jag nu anfört, och af livad som ytter¬ 
ligare skulle kunna rörande denna sak anföras, anser jag, 
