485 
att liksom i öfrigt inom djur- eller växtriket somliga ar¬ 
ter sträfva att utbreda sig mera än andra, så tinnes äfven 
bland Entozoa arter, som lättare utbreda sig till dera 
värdar (de äro alltså mera värdsliga fast derföre ej nöd¬ 
vändigt kosmopoliter), under det andra hålla sig mera 
uteslutande till en bestämd. Att angifva orsaken till denna 
olikhet är ej möjligt; troligen beror den i många fall af 
värdarnes eller parasiternas näring. Öfvervåra hafsfiskars 
näringsämnen har jag visserligen gjort åtskilliga anteck¬ 
ningar, men för att på denna väg komma till något resultat 
i denna fråga fordras derjemte kännedom om hemvisten 
för deras parasiters tidigare utvecklingsformer, hvilket 
åter erbjuder stora svårigheter. 
Öfvergå vi nu till betraktande af Entozoernas geo¬ 
grafiska utbredning, så finna vi bland dem en och annan 
kosmopolit. Härvid hör dock anmärkas, å ena sidan att 
Australien, Asien och Afrika ännu äro i helminthologiskt 
hänseende föga och alldeles otillräckligt undersökta, å 
den andra att, om Brasilien och Nordamerika undantagas, 
hvarom mera här nedan, de Entozoer som äro utbredda 
öfver dera verldsdelar merändels blifvit funna hos men- 
niskan och på olika sätt, serskildt genom husdjuren, kunna 
hafva blifvit öfverförda till skilda länder. Sålunda före¬ 
kommer Tænia mediocanellata utom i Europas desta 
länder i Syrien och Arabien, vid Baikal och Irkutzk, i 
Ostindien och Java, i Abyssinien, Central- och Sydafrika, 
slutligen ymnigt äfven hos Nordamerikas indianer; Tænia 
solium i dera Europas länder, Algier, Indien, Nordame¬ 
rika och Brasilien, men båda dessa arters utbredning 
tyckes dock vara förbunden med respective hornboska¬ 
pens och svinets. Di stom a hepaticum har en lika 
stor geografisk utbredning, ty den är funnen i nästan 
