544 
land Bojumsbræen ned til 407'; ja Suphellebræen stiger 
sammesteds endog ned til 159'. 
Der er en stor Forskjel mellem Klimatet og Vege¬ 
tationen i de østlige og vestlige Dele af Sogn. Ude ved 
Havet er Sommeren kjølig og Regnmængden meget be¬ 
tydelig. Men de liøie Fjelde forhindre Havluften fra at 
trænge ind mod Øst. Vestenvinden møder paa sin Vei 
mod indre Sogn Justedalsbræens Snemarker, hvor Resten 
af dens Vanddampe for Størstedelen fortættes, saa at Kli¬ 
matet i de østlige Egne bliver langt mere continentalt. 
1 disse Dele af Sogn har Vegetationen den samme 
Character som paa Østlandet. Man finder ingen af de 
eiendommelige Kystplanter, men derimod en Mængde 
Arter, som ere almindelige paa Østlandet, men mangle 
ude ved Havet. Dette er Tilfældet i Lyster, Aardal, 
Lærdal, Urland, Fresvig, Vigs Hovedsogn samt i Hafslo 
og de nedre Dele af Sogndal. 
Naturen har i indre Sogn det mest storartede 
Præg. Grjennem de trange Dale styrte fossende Elve; 
liimmelhøie Fjeldmure med glitrende Snebræer paa Top¬ 
pene staa paa begge Sider, og vilde Stenurer opfylde 
ofte hele den trange Dalbund. Over Fjeldvæggene falde 
utallige Fosse, hvoraf enkelte angives at have et lodret 
Fald af indtil 2000 Fod. Skrækkelige Sne og Stenskred 
høre paa sine Steder til Dagens Orden. 
Disse trange Revner i de øde, snedækte Fjeldvidder 
kunne næsten lignes med naturlige Drivhuse. Solen frem¬ 
bringer en drivende Sommervarme. Paa sine Steder ved 
Fjordene modnes næsten aarlig Ferskener, Aprikoser, 
Vindruer (som Espalier) og Valnødder (og det kun et 
Par Mile fra Steder, hvor Jøklerne ligesom i Polaregnene 
næsten naa ned til Søen). Ogsaa den vilde Vegetation 
