556 
lictrum boreale derigenom, att stjelken är bladig ända 
upptill med blomklasar eller enblommiga skaft utgående 
från de öfra bladvecken, då åter hos Thal i c trum fla- 
vum L. och T. simplex L .stjelken slutar med en blad¬ 
lös vippa. 
Thalictrum kernen se Fries nov. mant. III; stjelk 
krokig och från basen grenig med de nedersta grenarne 
långt utdragna (mer än qvarterslånga); blommorna ställda 
i bladiga vippor på grenarne, i början temligen tätt sit¬ 
tande, slutligen glesnande och med omkring tumslånga, 
uppräta eller i spetsen något nedböjda skaft; hela blom¬ 
ställningen sålunda bildanda en vidt utbredd, rikblommig 
och pyramidformig vippa. 
Funnen i fuktiga skogslundar i Kemi Lappmark af 
Wahlenberg , i Torne Lappmark vid Kengis (enligt ett 
exemplar, som dock är ofullständigt) af Fristedt och 
Björnström ; för öfrigt i Norge vid Alten enligt Hartman 
samt af mig vid Sel i Gudbrandsdalen år 1857. 
Stjelken från 3 qvarter till 2 alnar hög, fåradt kan 
tig; bladen dubbelt parbladiga med äggrunda — vigglika 
och breda småblad, de öfre öfvergående till stora ägg¬ 
runda— aflånga och kortspetsade skärmblad; alla bladen 
mörkgröna och på undra sidan blekare; ståndareknappar 
gula och vanligen uppräta, med mycket tydlig udd i 
spetsen. Småbladskaften lära vara trinda (enl. Fries 
summ. veg. scand. p. 137). 
Vexten liknar i början mest Thalictrum flavum, 
men sedan mera Thalictrum simplex eller snarare 
följande art. 
Thalictrum boreale Nyl. enl. Fries (Thalictrum 
rariflorum Fr. summ. veg. scand. p. p.); stjelk rak och 
nedtill enkel, endast upptill med utdragna och bladiga 
