585 
forenet deres Arbeide for at fremdrage, ordne og oplyse 
de ældste Minder om menneskelig Virksomhed paa vor 
Jord. De danske Archæologer have vel ikke tabt dette 
ogsaa for vor egen Stenalder saa høist vigtige Spørgs- 
maal af Syne; Kulturudviklingen i Stenalderen er som 
bekjendt bleven meget grundigt og omhyggeligt undersøgt 
ogsaa hos os; men vore Oltidsminder gaae ikke tilstræk¬ 
keligt langt tilbage i Tiden til at vi kunne give Bidrag 
af meget indgribende Natur til Bevarelsen af Spørgsmaa- 
let om Menneskets første Fremtræden i Europa. Vore 
ældste Oldsager føre os ind i en Periode af Stenalderen, 
hvor Bedskaberne vel vare smaae og i det Hele taget 
raat forarbeidede, men hverken deres Leie i Jorden eller 
de Dyreknokler, der'ere fundne sammen med dem, give 
Vidnesbyrd om en saa høi Ælde, som den der tilskrives 
Oldsagerne fra Flodgruslagene og fra Beenlmlerne i Eng¬ 
land, Frankrig, Belgien og andetsteds. 
Flere Forhold og Omstændigheder have ført det med 
sig, at vi ogsaa ere komne til at beskjæftige os særlig 
med Jernalderen, til livis Historie der er kommet saa 
mange rige Bidrag ved de planmæssige Udgravninger af 
Oldsager, som siden 1858 ere foretagne i de sønderjydske 
og fynske Moser. Den danske Regjering har vist særdeles 
Interesse for at fremme disse Arbeider, og har bevilget 
efter vore Forhold store Summer til at foretage de nød¬ 
vendige Undersøgelser. Da det saaledes var nødvendigt 
for Undersøgelsen af Oldsagerne i Thorsbjerg Mose at 
bortlede Vandet fra. den, blev dette Arbeide udført med 
ikke ringe Bekostning; men medens Oldsagerne fik den 
øjeblikkelige, var det Eierne, der høstede den vedblivende 
Nytte af det. Baade Regjeringen og Rigsdagen og viden¬ 
skabelige Selskaber have understøttet Udgivelsen af Be- 
