504 
tegattet, hvor den saavidt jeg veed aflagde de første 
slaaende Vidnesbyrd om sin Tilstedeværelse ved at tilintet¬ 
gjøre Landingsbroen ved den i 1832 oprettede Qvarantaine- 
anstalt paa Kyliolm, og ved at anrette Ødelæggelser paa 
Havneværkerne ved Frederikshavn. Den er nu temmelig 
almindelig udbredt i Kattegattet, og jeg skal som Exempel 
herpaa blot nævne Aarhus Havn, hvor ubeskyttede Pæle 
i Løbet af faa Aar blive forsynede med Huller i flere 
Tommers Dybde indenfor Træets Overflade. Fra Katte¬ 
gattet har den derefter forplantet sig ind i Sundet og 
Belterne, og er gjennem disse sidste trængt ind i Øster¬ 
søens vestligste Deel, hvor den i 1858, 1850 og 1860 an¬ 
rettede betydelige Ødelæggelser paa Bolværkerne ved 
Holtenau, Eidercanalens østlige Munding. I Helsingørs 
Havn har den alt i flere Aar været tilstede i stor Mængde. 
Den findes nu ogsaa, om end ikke i saa stor Mængde, i 
Kjøbenhavns Havn. Da Langebro, den sydligste af de 
to Broer, der forbinde det egentlige Ivjøbenhavn med 
Christianshavn (den Deel af Staden, som ligger paa 
Amager,) i 1850 blev ombygget, fandtes der i de Pæle, 
som bleve optrukne, og hvoraf flere havde hørt til Anlæg, 
der vare ældre end den gamle Bro, som dengang afbrø¬ 
des, kun faa Spor af Pæleorm, men i 1858 da en Duc 
d’Albe i Havnens nordlige Deel, hvilken var anbragt af 
frisk og sundt Træ i 1853, blev optagen, viste dens Pæle 
sig at være angrebne af Pæleorm i et Par Tommers 
Dybde. Omtrent samtidig hermed fandt man Pæleorm i 
Duc d’Alber paa Kjøbenhavns Bed, og den Kjendsgjer- 
ning, at de vare der, fik afgjørende Betydning med Hen¬ 
syn til Constuctionen af de Søforter paa Beden, som 
dengang skulde paabegyndes. Længere sydpaa end Kjø- 
benhavn ligger, har man, saavidt jeg veed, dog endnu 
