623 
ledes er ogsaa Forholdet af mig fremstillet i „Ueber die 
Geologi d. siidl. Norwegens“ pl. I. men som jeg senere 
indsaa urigtigt. 
Her er en stor og sammenhængende Formation af 
Kvarts-Skifer leiet i svævende Lag. I Nord er den af- 
grændset med en lang Linie af giindsende Skifer. Fra 
de fast horizontale Lag i mange af de optaarnede Pyra¬ 
mide-Fjeld kommer man pludselig ned i det lavere Skifer- 
Terræn med steile Lag-Stillinger. 
Mod Vest ender Rond-Kvartsen ved Jætta Fjeld og 
med Rostens Breccie. Her møde ganske mærkelige 
Forhold. Fra de svævende Lag i Høiderne kommer man 
atter paa engang ind i steile, mod Rondernes-Masse pres¬ 
sede Lag-Stillinger — og imellem begge sees Rostens 
mærkværdige Breccie. 
I Nord-Ost er det samme store Kvarts-Felt løftet af 
Vigelens Granit til høie Spidser. Kun mod Syd er 
Grændsen ikke paafaldende. Man kommer her ganske 
uforvarende ind paa Østerdals-Plateauet med dets Spa- 
ragmit. 
Naar man derfor, saaledes som jeg i 1857 med Ube- 
kjendtskab til disse Forhold, arbeider sig opad med 
Profilet fra just denne Kant, er man udsat for ganske at 
miskjende Rond-Kvartsens Plads. 
Der er ingen Formation som Rond-Kvartsen mere 
ligner i det øvrige Norge end Telemarkens Kvarts-Felt. 
Hvad der imidlertid synes at være betegnende for Rond- 
Kvartsen (som ikke noget Sted er fundet at hvile paa 
vitterligt Grundfjeld) er Mangelen af llornblende-Skifer, 
der i Telemarken saa regelmæssigt optræder i Vexel-Lei- 
ning med Grund-Fjeldets Kvartsit — og derhos Tilnær¬ 
melsen mellem Rondernes Kvarts-Skifer og Sparagmit. 
