Foredrag IS o. 43. 
Om Terrasserne i Norge og deres Betydning 
for Tidsregningen tilbage til Istiden. 
(Meddelt i den mineralogisk-geologiske Scction den 9de Juli 
af Professor Tli. KjeiMllf fra Christiania.) 
Naar man stiger op gjennem Norges Dale, kan man ikke 
undgaa at lægge Mærke til Vas dragen es Trin. 
Forsaavidt Dalbunden, som er udskaaret i Klippe- 
Legemet, er fyldt med forskjellige Deposita af Ler, af 
Sand og Grus og Sten, findes den ikke at danne et jevnt 
Skraaplan fra øverst i Dalens Udspring til nederst, hvor 
Dalen munder i Havet; men den løfter sig i Trin, vi van¬ 
dre op gjennem Terasser. Naar vi ikke følge netop den 
Rende, som de rindende Vande udgrave og som ofte er 
et Skraaplan, men naar vi vandre paa den fyldte Dal¬ 
bund, saa komme vi etsteds hastig op ad en Bakke fra 
en lavere liggende Slette til en høiereliggende. Paa denne 
Høide holder Vandreren ved et Stykke Vei for derefter 
atter at komme op et Trin høiere og saaledes videre*). 
*) Jeg har omtalt det tydeligste af disse Trin nemlig det, 
der i de forskjellige Dale udtrykker den marine Grændse, 
i den kortfattede Brochure, der medfulgte „Geologisk 
Kart over det søndenljeldske Norge 11 Christiania 1865. 
Pag. 7—8 — ligeledes noget vidtløftigere opregnet flere 
