636 
Skjær kom tilsyne, hvor man før sjelden saa Søen bryde, 
indhuggede Mærker i Havkanten fra gammel Tid synes 
nu at staa høiere over Søen end før. Allerede forlængst 
have svenske Forskere søgt at paavise, at Sveriges Kyst 
langs den Botniske Bugt stiger, og at denne Stigning skulde 
være stærkere jo længere Nord ved Bugten, medens den 
Syd udfor Stockholm skulde være svag eller ingen. 
Om Norges Kyst er ingen saa bestemt grundede 
Paastande fremsatte. Kun er af hine Udsagn om Skan¬ 
dinaviens østre Kyst den Misforstaaelse fremgaaet (som 
nu findes gjentaget fra den ene Forfatter til den anden i 
fremmede Værker), at Stigningen er bevist at være 
størst ved Skandinaviens Nordpynt. Ved Nordkap, hedder 
det, udgjør den 5 engelske Fod i Aarhundredet. Det er 
Nordkaps Stigning, som man lægger til Grund, naar man 
har sagt: 5 Fod ved Nordkap og Nul længer Syd, altsaa 
i Middeltal 21 Fod i Aarhundredet, dette er Maalet for 
Skandinaviens Stigning*). Ved Nordkap, ligesom over¬ 
hovedet for hele det nordenfjeldske Norges Kyst har 
Professor Keilhau netop ingen sikre Vidnesbyrd fundet 
om en foregaaende Stigning, og det klinger vistnok ikke 
godt for os Nordboer at høre just Nordkap nævnt som 
Støttepunkt for disse Tal, hvormed man har grundlagt en 
uhyre Tidsregning. Dog, den enkelte endnu ubeviste 
Paastand om Nordkap kan ikke svække vor Tro til Land¬ 
jordens Stigning. 
Til Landjordens Stigning har man atter knyttet Spørgs- 
m aal et om Istiden. Da man troede at have iagttaget, at 
de i det kolde Hav drivende Isbjerge skure og presse 
paa Grunden der, hvor de støde, før de strande, og da 
*) Antiquity of man, Cap. 3. Pag. 58. 
