643 
Et saaclant Trin altsaa er virkelig paavist i et stort 
Antal af vore Dale. Vi har altsaa her en tryg Bestem¬ 
melse til Udgangspunkt, og vi kan nu se os om efter 
Forklaringen for alle de Terrasser, der ligge over eller 
under hint Trin. 
Det maa være klart for Enhver, at vi ikke hehøve 
Havfladen for at forklare alle Trin. Vi har ikke engang 
mindste Ret eller Foranledning til at tænke paa Havfladen 
som Forklaring for de øverste Trin, saalænge som vi 
kan paavise andre Aarsager. Jeg har allerede anført, at 
for de Trin, som ligge over hint mærkeligste Trin, kan 
Forklaringen som oftest ligetil henføres til en eller anden 
Dæmning eller Sperring i Vasdragets Vei. En anden 
Sag er det med de Terrasser, der ligge under hint mær¬ 
keligste Trin. Her har vi som oftest ingen anden Aar- 
sag at pege paa end det synkende Havspeil selv; thi 
disse Terrasser ligge aldeles aabne ud mod Dalens Mun¬ 
ding, støtte sig ikke til nogensomhelst Dæmning eller 
Sperring. 
En bred Terrasse synes virkelig selv for Betragtnin¬ 
gen af hvert enkelt Tilfælde at angive Standen for det 
fordums Vandspeil. Paa anden Maade end i et Bassin, 
det være en Indsø eller Havbugt, kan ikke Materiale 
oplægges i en bred, høitliggende Flade. Man har tidligt 
lagt Mærke til forskjellige Terrasser i Finmarken*), og 
*) Bravais udtaler, at „Terrasserne ligge ved Mundingen 
af de store Dale, og at de repræsentere de gamle Del- 
ta’er for Vandløbene.“ 
Til nogen ret klar Opfatning at Terrassernes Be¬ 
tydning for Spørgsmaalet om Landjordens Stigning kom¬ 
mer man dog ikke med Bravais' Iagttagelse, saasom de 
forskjellige Trin ikke ere fulgte opefter Dalene. De cor- 
41* 
