646 
V D 
Da vi nu ikke finde at Bunden af vore Dale danner 
et Skraaplan fra den høieste marine Terrasse til det 
nærværende Havbryn eller til „Øren,“ men da den viser 
flere Trin, flere Terrasser imellem disse 2 Grændser, saa 
kan vi vel ogsaa med nogen Sikkerhed slutte, at Land- 
jordens Stigning (som foraarsagede hin Vandstandens 
Forandring) ikke var jævn, men at den tvertom var 
ujævn, at den foregik i flere Sæt. 
Den Kjendsgierning at der findes flere aabne Ter¬ 
rasser i vore Dale under hint høieste gamle Havtrin, synes 
saaledes ligeud at fortælle os, at Bevægelsen foregik i 
flere Ryk og med mellemkommende forholdsvis langsom 
Bevægelse, om ikke med Hvile. Da Bevægelsen i hvert 
Ryk høist sandsynlig har været forholdsvis rask, saa føl¬ 
ger det altsaa, at man ikke her for Tiden endnu kan 
gjøre nogen Tidsberegning, som fortjener nogensomhelst 
Tillid. 
Naar man betragter den sædvanlige Havstoks Natur 
og Beliggenhed i Forhold til Terrasserne i vore med 
Sand eller Ler fyldte Dale, paatrænger sig snart den 
Overbevisning, at de marine Terrasser er Elvenes Hav¬ 
stokke. Elven slæber Materialet ned, Havet breder det 
ud. Terrassens Flade svarer til Havstokkens Flade eller 
Ryg, og denne sidste retter sig efter Havets Stand i Flod 
og i Fjære. Terrassens skraa Side (med Yinkel af 30°) 
svarer til Havstokkens Skraabakke eller til „Maalbakken,“ 
denne velbekjendte Skræk for alle Badende ved vore Ører. 
