650 
dinavien. I Beregningen af Tidslængden maa hine bratte 
Trin trækkes fra den samlede Høide, og vi faar kun saa- 
meget af Høiden tilbage, for deri at indlægge Tid, som 
de svagt skraanende Overflader give. Hvor meget bliver 
ikke her at aftrække i de 24000 Aar! Skulde man her 
ville forsøge en Tidsregning, som fortjente en noget større 
Tiltro, da maatte først alle Maal yderst ude og inderst 
ved hver Terrasses Fod bestemmes. Men der er mange 
Forhold i Naturen, som sætte sig mod en saa nøie Maa- 
ling, og Beregningen lod sig neppe udføre. Saameget 
sees af et eneste Blik, at den uhyre Tidslængde vil for¬ 
kortes til et forstaaeligt Tal af en Del Tusinder Aar, 
saafremt der overhovedet er nogen Sandhed i vor Op¬ 
fatning, saaledes som den i det Foregaaende er udviklet. 
I vort Billede af Dalens lavere Løb ligge disse Trin 
eller Terrasser allesammen aabne, de støtte sig ikke til 
opragende Fjeld eller til Dæmninger tværs over Dalen. 
Man kunde til dette Billede føie et andet, som skulde 
gjøre Dalens øvre Løb anskuelig. Vi maatte da ogsaa i 
et saadant Billede tegne nogle Trin, men derhos foran 
hvert Trin anbringe en særskilt Aarsag, saasom en af 
Sten og Aur sammenpakket Vold, en Moræne, eller de 
opstaaende Klippestykker i en Snevring af Dalen o. s. v. 
Men en Vandring ude i Naturen vil være mere oplysende 
end ethvert saadant Billede. 
Terrasserne ere ikke de eneste Mærker efter Stands¬ 
ninger i den Landets Stigning, som Fremmede hidtil som 
oftest have antaget for jævn. Jeg har for flere Aar siden 
(1860) i en anden Anledning gjort opmærksom paa 2 
andre Trin, som vidne om det Samme. Overensstemmel¬ 
sen mellem disse ganske forskjellige og fra forskjellige 
Iagttagelsesrækker hentede Kjendsgjerninger i Henseende 
