670 
515'. Videre opefter synes Dalen et Par Gange sperret 
ved Moræner, saasom ved Singsaas. Mellem Singsaas og 
Langledet er en Fjeldsnævring, man kommer dernæst op 
paa Holtaalens Flader 800—850'. Nu følge nord for Ei- 
dets Hytte atter Fjeldsnævring, og man kommer op paa 
Aalens Flade 1200'. 
I Tlirondlijerns Omegn er det forenede, nedbragte 
Materiale*) fra Nid-Elvens og Gul-Elvens gamle Vasdrag 
samlet og danner store Ler-Sletter samt høitliggende 
Sand-Mæler eller Terrasser i aabne Trin. Man stiger 
fra Havfladen først op paa Sindsagers og Hesthagens 
Sand-Terrasse 127', dernæst op paa Nardo Sand-Terrasse 
220', saa ved Stubaas op paa Udlers Ler-Slette 400‘, og 
endelig ved Nid-Elven op paa den høitliggende Bjørkans 
Sand-Iiyg, der er en tilbagestaaende Del af en engang 
bredere Terrasse 523'. 
Gaar man vestligt ud over Vikda-Dalen, sees ligeledes 
tiere Trin i denne, saaledes ved Leraunet, og endelig 
møder det sidste Spor af en høitliggende Flade i aaben 
Situation ved Snefuglehaug 460', paa Opstigningen til 
Børseskogn. 
I Stjørdal en, som har en lav Bund ligetil Meraker, 
er mange skjønne Terrasser. Sikre Maal for disse kan 
jeg for Tiden ikke opgive. De falde alle under den Maxi- 
mums-Grændse, som blev nævnt for de høitliggende Trin 
i Guldalen. 
Værdalen og Vukudalen. Hoved-Vasdraget samle 
Tilløb fra 2 Dale, Vukudalen og Indalen. Idet man føl¬ 
ger disse Dale, haves god Anledning til at sammenligne 
det sidste Trins Fløide i hver af Dalene. 
*) Se herom Norsk Landmandsbog f. 1868 Pag. 119 hvor 
Situationen er omstændeligt beskrevet. 
