stemet, för att nå npp till vattenytan. Några, såsom t. ex. Potamoge- 
ton spargani/oliut, hanno icke ens dit. Nuphar intermedium blommade 
Vi ^ot under vattenytan och hade stundom halfmogna frakter mel¬ 
lan de tätt tillsammans slutna hyllebladen. Sparganium affine, som 
förekommer steril öfverallt i elfvame, och Utricularia vulgaris, som 
växer i .djupare pölar, skola enl. Lsest högst sällan hafva blommat, den 
sednare i mannaminne endast sommaren 1844. Deremot finnes Spar¬ 
ganium hgperboreum i slutet af Augusti månad alltid med mogna fruk¬ 
ter, emedan den växer i icke särdeles djupa kärr, som på sensommaren 
ofta nästan alldeles uttorka. 
Karesuando. 
«Närvä i Karesuando sn» Laest. 
»Usque in Lapponiam ubique frequenter» Wahlnb.; ».Idivuoma i 
Karesuando sn» Lsest. Bot. Not. 1856. 
”*) «Outa-dalen» Frist.; »usque ad Enontekis parcius Wahlnb. 
”®) tiOpisoive» Frist. 
«I regio sylvatica (mycket sparsam)»» Frist. 
Omkring Maunu i Karesuando sn t. ex. nedanför Lunnainen. 
Torneå Lappmark Laest. enl. Fr. 
Det är icke utan tvekan, som förf. vågar framställa en ny form 
bland Carices distigmaticce, icke derföre att den ej för honom har visat 
sig vara särdeles utmärkt, utan emedan han^måste frakta för att icke hafva 
rätt uppfattat alla de omständigheter, som inom denna svåra växtgrupp 
bestämma, huruvida särskild uppmärksamhet bör egnas åt den eller den 
formen. Den ifrågavarande kan beskrifvas på följande sätt: hanaxen äro 
o/tast 2, toppaxet 3 ä 4 ggr tå långt som det nedre; honaxen vanligen 
4, cylindriska, mot spetsen tjockare, de öfre oskaftade, de nedre tkaf- 
tade, glesblommiga, stundom hängande; de tlaka skärmen bladlika, 
längre än axsamUngen; axfjällen lika långa eller kortare än de ovala, 
på undre sidan plattade, på ö/re sidan kullriga, åt båda ändarne 
tillspetsade frukterna; det skarpkantiga och sträfva strået i toppen lu¬ 
tande; bladen rännformiga; roten krypande, skottalstrande. Vid för¬ 
sta påseendet har Carex arcuata största likhet med C. aquatilis, med 
hvilken den har gemensamma de rännformiga bladen, de mot spetsen 
tjockare axen, och de på undre sidan plattade, på öfre sidan kullriga 
frukterna, men skiljer sig från den derigenom, att den har strået hvass- 
kantigt och sträft, i toppen lutande, och firuktema mot båda ändar till¬ 
spetsade. Hvad den har gemensamt med C. aquatilis skiljer den från C. 
acuta och tvärtom. Från båda afviker den på ett i ögonen fallande sätt 
genom en biologisk omständighet Under det att både C. aquatilis och 
C. acuta äro firodigare, när de växa vid stränder eller på fuktig mark, 
än då de växa på torr mark, så synes förhållandet vara motsatt hos 
denna. Den trifves bäst på torrare Sphagnum-iairot i sällskap med 
Betula nana, Vacdnium uliginosum, Tofjeldia borealis, Pinguicula 
villosa m. fl., och blir spensligare på mera sanka ställen mellan tuf- 
